Справа №592/9657/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Хитров Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/349/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Сумська міська рада

про усунення перешкод у користуванні майном та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

20 жовтня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до місцевого суду з позовом, який уточнила в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2. Власником сусіднього домоволодіння, земельна ділянка якого межує з її домоволодінням та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_3 У 2014 році ОСОБА_3 без відповідного дозволу та без належно затвердженого проекту, самовільно зайняв земельну ділянку орієнтованою площею 0,0003 га, шляхом встановлення металево-цегляної огорожі. А протягом 2015-2016 років, на свій власний розсуд, без відповідних документів, змінив функціональне призначення АДРЕСА_1 напроти своєї садиби, шляхом проведення самочинного будівництва на земельній ділянці загального користування, яка належить Сумській міській раді, за адресою: АДРЕСА_1, а саме: замостив прилеглу територію біля свого домоволодіння тротуарною плиткою, встановив бордюрні камені, три квіткові клумби, дві зливові каналізації (ливнівки), декілька металевих стовпців та ряд інших споруд (ящик з піском, два пеньки з дерева та інше), чим створював їй незручності, труднощі, перешкоди, перепони, а потім повністю позбавив можливості в'їзду та виїзду особистих автомобілів у двір та гараж через ворота №1, які зазначені в технічному паспорті, чим порушив її конституційні права та суспільні інтереси. Після проведення вказаних, самочинних будівельних робіт, ОСОБА_3 категорично заборонив їй та членам її сім'ї користуватися земельною ділянкою загального користування, яку замостив тротуарною плиткою. Тому просила визнати дії ОСОБА_3 протиправними; зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні належним їй домоволодінням, зобов'язавши його за власний рахунок привести у належний первинний технічний стан прилеглу територію загального користування поблизу будинку АДРЕСА_1, а саме: демонтувати тротуарну плитку, бордюрні камені, усі металеві стовпці, квіткові клумби, лівньовки, а також звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтованою площею 0,0003 га; зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй та членам її сім'ї перешкод у користуванні домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2, у тому числі і в'їзними воротами у двір для заїзду та виїзду автомобілів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2, належного ОСОБА_5 шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись в'їздом до домоволодіння ОСОБА_5, з боку домоволодіння ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування судових витрат в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неповноту з'ясованих обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення, суд не погодився із висновком експертно-будівельного дослідження стосовно порушення позивачем прав відповідача, хоча у висновку дослідження встановлено, що розташування огорожі з встановленням воріт відносно межі домоволодінь по АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п.4.5.1 та 4.5.2 Державних будівельних норм (ДБН) В.2.3-4:2007, розташування бічних воріт для виїзду з ділянки АДРЕСА_2 на проїжджу частину, не відповідає вимогам п.п.3.11, 7.27 ДБН 360-92 та п.2.19 ДБН В.2.3-5-2001, так як виїзд з ділянки фактично виходить на тротуар, бічні ворота домоволодіння АДРЕСА_2 перешкоджають у користуванні гаражем домоволодіння АДРЕСА_1. Крім того, у позивача є ще один заїзд до її домоволодіння, який виходить на проїжджу частину вулиці, а в технічному паспорті позивача позначена бічна огорожа як така, та не означена як заїзд чи виїзд з домоволодіння, та не розподіляється на головну чи другорядну. Вважає, що висновки суду стосовно позбавлення можливості позивача у користуванні її майном є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апелянта та його представника, заперечення на апеляційну скаргу позивача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 березня 2012 року, серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради (а.с.9).

Також позивач ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0530 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2, виданого управлінням земельних ресурсів в м. Суми Сумської області від 18 вересня 2008 року (а.с.13).

Відповідач ОСОБА_3 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 454 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 30 липня 1981 року (а.с.58-60).

На підставі договору з виконавчим комітетом Сумської міської ради про закріплення та утримання території міста Суми в належному санітарно-технічному стані від 14 серпня 2014 року, ОСОБА_3 провів облаштування прилеглої до його території домоволодіння земельної ділянки, яка є земельною ділянкою загального користування, шляхом замощування її тротуарною плиткою та періодично встановлює на ній різні предмети, які перешкоджають в'їзд у двір ОСОБА_5 (а.с.47, 29-32, 105-107).

Відповідно до акту обстеження прилеглої території до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 17 липня 2015 року, у складі членів комісії управління архітектури та містобудування департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, встановлено, що ОСОБА_3 біля земельної ділянки по АДРЕСА_1, шляхом, встановлення металево-цегляної огорожі самовільно зайнято земельну ділянку орієнтовною площею 0,0003 га чим порушено статті 116, 125, 126 Земельного кодексу України. Частина виконаних робіт з благоустрою території за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає проектній документації, виконаній КП «Архітектура. Будівництво. Контроль» Сумської міської ради (шифр: 1154-08-14ГП). У зв'язку з виявленими порушеннями земельного законодавства України та виконанням ОСОБА_3 робіт з благоустрою, що не передбачені проектною документацією та можуть привести до порушення прав та інтересів мешканців домоволодіння адресою: АДРЕСА_2. Передпроектна пропозиція «Благоустрій прилеглої території до житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Суми» (шифр: 1154-08-14ГТІ), виконану КП «Архітектура. Будівництво. Контроль» Сумської міської ради вважається такою, що не погоджена департаментом містобудування та земельних відносин Сумської міської ради. Рекомендовано ОСОБА_3 усунути порушення земельного законодавства України та вжити вичерпних заходів щодо усунення, перепон в користування своїм майном ОСОБА_5 та врегулювати конфліктну ситуацію мирним шляхом за принципами добросусідства (а.с.14-16).

Протягом 2014-2016 років ОСОБА_5 зверталася до органів місцевого самоврядування з питань порушення її прав ОСОБА_3 Сторонам направлялися роз'яснення з питань користування прилеглої до домоволодіння територією (а.с.19-28).

Місцевий суд, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 виходив з того, що створення відповідачем штучних перешкод у користуванні майном позивача є порушенням законних прав та інтересів позивача у справі та потребує судового захисту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного:

Нормами ст. 41, 50 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і до приватного життя, на безпечне для життя і здоров'я довкілля.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов'язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов'язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки місцевим судом було встановлено, що відповідачем було проведено облаштування прилеглої до його території домоволодіння земельної ділянки, яка є земельною ділянкою загального користування шляхом замощування її тротуарною плиткою, а також ним встановлюються сторонні предмети, що приводить до порушення прав та інтересів позивача, як власниці домоволодіння по АДРЕСА_1 , а тому колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що належним способом захисту прав позивача буде саме зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача шляхом заборони встановлювати (розташовувати) будь-які предметі, які б заважали користуватись в'їздом до домоволодіння позивача з боку домоволодіння відповідача.

Такий висновок місцевого суду узгоджується і з правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду України № 6-530цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо невідповідності розташування огорожі з встановленням воріт відносно меж домоволодінь за адресою АДРЕСА_1 вимогам п. 4.5.1 та 4.5.2 ДБН В.2.3-4:2007, перешкоджання цих встановлених бічних воріт у користуванні гаражем літ «Г» належним на праві власності відповідачу у справі, а також не відповідності їх розташування вимогам п.п. 3.11 7.27 ДБН 360-92** та п. 2.19 ДБН В.2.3-5-2001, оскільки виїзд з ділянки фактично виходить на тротуар.

При цьому колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, оскільки відповідачем не заявлялись зустрічні позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні належним йому на праві власності домоволодінням внаслідок невідповідності розташування огорожі та встановлених воріт належних позивачу у справі вимогами ДБН, тому і Висновок експертного будівельно-технічного дослідження №1257 від 05 грудня 2016 року, яким і були встановлені вище зазначені порушення, не є належним доказом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -