Справа № 415/6934/16-ц
Провадження № 2/415/342/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

17.02.17 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанськ справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_4,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вона зареєстрована за адресою: м. Лисичанськ, кв.Східний, 35/12. Разом з нею зареєстровані чоловік ОСОБА_4 та донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1

Квартира №12 в будинку №35 по кв.Східному (кв.Жовтневої революції) м.Лисичанська Луганської області належить позивачу ОСОБА_2.О. та її чоловіку ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про власність на житло від 26.06.2007 р.

У 2001 році їх донька ОСОБА_4 зникла і не спілкувалася з ними багато років, тому рішенням Лисичанського міського суду їх доньку було визнано безвісно відсутньою.

У 2015 році вони знайшли доньку в Криму та допомогли їй повернутися додому із тимчасовим посвідченням особи. 26 листопада 2015 року зареєстрували її у квартирі №12 в будинку №35 по кв.Східному (кв.Жовтневої революції) м.Лисичанська, але 01.12.2015 року донька знов покинула їх та не спілкується з ними. Мсцезнаходження доньки їй невідоме. Просила визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м.Лисичанськ, кв.Східний, 35/12.

Позивач у судове засідання не зявилася, позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутністю, про що зазначила в позові.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові, додавши, що ОСОБА_4 у 2000 р. зникла з життя батьків. У 2006 р. рішенням Лисичанського міського суду ОСОБА_3 визнано безвісно відсутньою. У листопаді 2015 р. вона знайшлась, її зареєстрували в спірній квартирі, однак в грудні 2015 р. ОСОБА_3 знов зникла. Місцезнаходження її невідоме. Просив задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток, про причину неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, додав, що донька ОСОБА_3 зникла, де вона знаходиться йому невідомо. У 2006 р. була визнана безвісно відсутньою. У 2015 р. колеги по роботі випадково зустріли її в АРК Крим та повідомили їм. Він тимчасово влаштував її до готелю, допоміг зробити документи для вїзду до України. В Україні оформили паспорт, зареєстрували її в квартирі, вона пообіцяла проживати разом з ними, однак потім забрала свої речі та документи і виїхала з квартири. З грудня 2015 року донька не проживає в квартирі. Визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням необхідно для оформлення субсидії.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що її донька заміжня за сином позивачки ОСОБА_6. Після весілля її доньки, ОСОБА_3 у 2001 році зникла, батьки її розшукували, зверталися до міліції, однак результатів це не дало. У 2006 р. ОСОБА_3 визнано безвісно відсутньою. У 2015 р. її знайшли у АРК Крим, привезли додому, допомогли оформити паспорт, зареєстрували в квартирі, одна в грудні 2015 р. вона знову зникла, про себе нічого не повідомляла. Відносини з батьками не підтримує.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивачки. З 1985 року переїхав до будинку 35 по кв.Східний м.Лисичанська. ОСОБА_3 була звичайною дівчиною, а потім стала схильна до бродяжництва, тому у 2001 році пішла з дому. Потім у 2015 р. повернулася, а вже у грудні 2015 р. знов пішла з дому. Від її батьків йому відомо, що взаємовідносини з ними вона не підтримує, говорить, що любить волю.

Суд, вислухавши представника позивачки, третю особу, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 444287 вбачається, що 22 травня 1979 р. зареєстрували шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_8, про що зроблено актовий запис № 482. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 (а.с.20).

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 29.11.2006 р. ОСОБА_3 визнано безвісно відсутньою (а.с.17-18).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 17852 від 26.06.2007 р., наданого відділом по обліку, розподілу, обміну та приватизації житлової площі Лисичанської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 26.06.2007 р. № 857 (а.с.8).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15307946 від 20.07.2007 р., власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.9).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, власниками вищевказаної квартири є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.13).

Із копії домової книги за адресою: м.Лисичанськ, кв. Жовтневої революції, 35/12 зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно довідки № 8816/10-02 від 21.12.2016 р., наданою відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, за адресою: м.Лисичанськ, кв. Східний (кв.Жовтневої революції), 35/12 зареєстровані: ОСОБА_4 власник, ОСОБА_2 співвласник-дружина та ОСОБА_3 донька, дата реєстрації 26.11.2015 р. (а.с.7).

Із витягу з особового рахунку по КП «ЛЖЕК №5» м.Лисичанська за адресою: м.Лисичанськ, кв. Східний (кв.Жовтневої революції), 35/12 вбачається, що квартира приватизована, станом на 01.12.2016 р. заборгованості за квартплатою немає (а.с.19).

З довідки № 1226 від 23.12.2016 р. наданою головою будинкового комітету ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.12.2015 р. по теперішній час за адресою: м.Лисичанськ, кв. Східний (кв.Жовтневої революції), 35/12 не проживає.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_10 не проживає у спірній квартирі без поважної причини більше року, спроб вселитися до неї не робила, ніхто не перешкоджає проживанню або вселенню її до спірної квартири.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_4, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215,218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою № 12 в будинку 35 кв. Східний в місті Лисичанську Луганської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.Б. Чернобривко