Справа № 242/5064/16-ц
Провадження № 2/242/184/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Клименко А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Селидівської територіальної громади, третя особа: відділ Держгеокадастру у м. Селидовому Донецької області, про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та встановлення факту належності земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.11.2016 р. звернувся до суду з позовом до Селидівської територіальної громади про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та встановлення факту належності земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно рішення Української міської ради №144 від 20.11.1996 р. про передачу у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у користуванні громадянами міста та згідно державного акту на права приватної власності на землю виданого головою Української міської ради народних депутатів від 06.06.1996 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №20055, їй належить земельна ділянка за адресою: м. Українськ, вул. Шахтарська, №204. Однак в рішенні Української міської ради №144 від 20.11.1996 р. зазначено: «…у приватну власність передано земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні для будівництва, та обслуговування житлового будинку, господарчих споруд, садівництва…», тоді як в державному акті на право приватної власності зазначено: «Землю передати для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд». Просить суд встановити факт належності позивачу земельної ділянки за адресою м. Українськ Селидівської міської ради Донецької області по вул.. Шахтна №204 та визнати акт про право власності на земельну ділянку серії ДН від 06.06.1996 р. недійсним.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належно, надала до суду заяву з клопотанням слухати справу без її участі.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача Селидівської територіальної громади в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи - відділ Держгеокадастру у м. Селидовому Донецької області, не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого 06.06.1996 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №20055 ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Рішення Української міської ради народних депутатів від 15 травня 1996 р. №62, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0573 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території м.Українська Селидівської м/р Донецької області. Землю передано для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що державний акт на право приватної власності на землю не відповідає рішенню Української міської ради №144 від 20.11.1996 р..

Згідно рішення Виконавчого комітету Української міської ради народних депутатів №144 від 20.11.1996 р. «Про передачу у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у користуванні громадянами міста», вирішено передати громадянам у приватну власність земельні ділянки, які знаходяться у користуванні для будівництва, та обслуговування житлового будинку, господарчих споруд, садівництва у межах норм відповідно до додатку.

Таким чином, матеріалами, наданими позивачем, не підтверджено, що ОСОБА_2 отримала право власності на земельну ділянку саме за рішенням Виконавчого комітету Української міської ради народних депутатів №144 від 20.11.1996 р.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався як на підставу своїх вимог, а саме: не доведено підстави, за якими державний акт про права власності на вищезазначену земельну ділянку є недійсним.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів того, що факт належності ОСОБА_2 земельної ділянки, за адресою: м. Українськ Селидівської м/р Донецької області площею 0,0573 га по вул. Шахтарській, 204 з 1996 року будь-ким не визнається або оспорюється.

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Селидівської територіальної громади, третя особа: відділ Держгеокадастру у м. Селидовому Донецької області, про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та встановлення факту належності земельної ділянки є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Селидівської територіальної громади, третя особа: відділ Держгеокадастру у м. Селидовому Донецької області, про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та встановлення факту належності земельної ділянки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 28.04.2017 року.

Суддя