Справа № 500/2347/16-ц
Провадження № 2/500/342/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А. А також, просив визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 11 лютого 1994 року та після смерті ОСОБА_4 померлого 06 травня 2014 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради Одеської області в судовому засіданні уточненні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 ЦПК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а у спадкодавця відсутня реєстрація права власності на нерухоме майно, на яке прозивач просить визнати право власності у порядку спадкування.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 та після його смерті залишився проживати в спадковому будинку. Підтвердив факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_5 проживав разом із своїм сином ОСОБА_4 в будинку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А. Підтвердив факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А.

Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 11.11.1968 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 в реєстрі за № 1/4863, ОСОБА_5 належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.06.2016 року за № 831.

Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.02.2017 року за № 151, відповідно адресного реєстру м. Ізмаїла обєкт нерухомості житловий будинок з надвірними спорудами власником якого є ОСОБА_5 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 11.11.1968 року посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за № 1/4863, має самостійний адресний номер: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, 56-А (колишня адреса: м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, 52-А).

Також, згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23.03.2017 року за № 403, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, 56-А, побудований у 1968 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року не належить до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України обєкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Станом на 20.03.2017 року обєкти самочинного будівництва не виявлено. Внаслідок чого, обєкт нерухомості, розташований по вул. Тимирязєва, 56 А в м. Ізмаїлі Одеської області є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництва та не підлягає до здачі в експлуатацію.

Відповідно до акту про смерть від 14.02.1994 року за № 189, виданого Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_5 помер 11 лютого 1994 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено листом наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області від 13.09.2016 року за № 1577/01-16, згідно якого після померлого 14 лютого 1994 року ОСОБА_5 будь які заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавались.

Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки наданої начальником Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області від 27.09.2016 року за № 5119/13819, ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 56-А.

Також, факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допитаними в судовому засіданні.

З урахуванням вищевказаного, ОСОБА_4 вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 378566 від 07.05.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 помер 06 травня 2014 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-а, який він фактично прийняв після смерті ОСОБА_5, але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до заповіту від 18.05.2012 року за № 1890, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_11, ОСОБА_4 належні йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходяться в місті Ізмаїлі Одеської області по вул. Тимирязєва, б. 56 - а заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

02 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, померлого 06.05.2014 року що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 02.09.2014 року за № 124, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача ОСОБА_3 неможливо, суд вважає за необхідне встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А та визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 11 лютого 1994 року та після смерті ОСОБА_4, померлого 06 травня 2014 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 11 лютого 1994 року та після смерті ОСОБА_4, померлого 06 травня 2014 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_12