АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 662/627/16-ц Головуючий в І інстанції Тимченко О.В. Номер провадження 22-ц/791/476/17 Доповідач: Воронцова Л.П
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВоронцової Л.П.,
суддів:Ігнатенко П.Я.,
Полікарпової О.М.,
секретарПрушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від «29» грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про повернення вкладу та стягнення збитків,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, уточнивши позовні вимоги в ході розгляду справи, посилалась на те, що 06 лютого 2007 року ОСОБА_7 прийняла від неї 1500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 7575,00 грн. на підставі договору прийняття грошових коштів №8 від 06.02.2007 року, однак грошові кошти на її рахунок не внесла, а умисно розтратила, передавши їх ОСОБА_8 і спричинивши їй у такий спосіб матеріальні збитки на суму 7575,00 грн.

Вище зазначені факти встановлені вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року, який набрав законної сили, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено за розкрадання належних їй коштів при виконанні своїх службових обов'язків під час перебування на посадах у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Зазначала, що у зв'язку з порушенням умов договору банківського вкладу з боку відповідача, вона має право вимоги до банку про повернення вкладу за договором банківського вкладу від 06.02.2007 року у сумі 1500 доларів США та 3% річних у сумі 405 доларів США.

Просила стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на свою користь 1905 доларів США, що еквівалентно 4762,00 грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 29 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права і правової позиції Верховного Суду України від 13 січня 2016 року № 6-3019цс15 до вказаних обставин і спірних правовідносин, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Банку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що вироком суду встановлено розмір завданої позивачці шкоди та стягнуто на її користь певні кошти, встановлений судовим рішенням у цій справі розмір шкоди, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, має преюдиційне значення для вирішення справи і суд не може змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року, що набрав законної сили, встановлено, що 06 лютого 2007 року ОСОБА_7 прийняла від ОСОБА_5 1500 доларів США (що згідно курсу НБУ складає 7575,00 грн.) на підставі договору прийняття грошових коштів №8 від 06.02.2007 року, однак ввірене їй чуже майно - грошові кошти, на рахунок останньої не внесла, а умисно розтратила, передавши їх ОСОБА_8, спричинивши у такий спосіб ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 7575,00 грн. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, задоволено позов ОСОБА_5, стягнуто з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки у сумі 8250,00 грн., що еквівалентно 1500 доларів США /а.с. 31-37/.

Обґрунтовуючи позовні вимоги на підставі ст. ст. 1058, 1059, 625 ЦПК України, ОСОБА_5 зазначала, що у зв'язку з порушенням договору банківського вкладу відповідачем, вона має право на повернення вкладу у розмірі 1500 доларів США з урахуванням 3 % річних, передбачених законом за порушення банком своїх зобов'язань за весь період прострочення в сумі 405 доларів США.

Згідно із ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам,встановленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності(банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003року №516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку(філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з'являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Таким чином, вищенаведені норми законодавства встановлюють, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною за наявності дотримання процедури вчинення певних дій та документів, підтверджуючих ці дії. Позивачка подала суду копії договору №8 від 06.02.2008 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і нею на вклад «вільні кошти» і договір про відкриття і ведення поточного рахунку «Для виплат». Позивачем не надано суду ощадну книжку, квитанцію або інший документ, що відповідає вимогам закону, підтверджуючий внесення нею коштів в сумі 1500 доларів США на вкладний рахунок у Банку, заяви на переказ готівки.

Разом з тим, вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року, який набрав законної сили, стягнуто з осіб, винних у розтраті ввірених їм позивачкою грошових коштів на користь ОСОБА_5 8250,00 грн., що еквівалентно 1500 доларів США на відшкодування заподіяних їй збитків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розмір заподіяної позивачці майнової шкоди вже визначено судовим рішенням, тому повторне стягнення 1500 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ, є незаконним.

При наявності у справі судового рішення, яким вже було встановлено розмір завданої шкоди та відповідно стягнуто її, такий розмір шкоди відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 у зазначеній частині висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню.

Оскільки позивачем не надано доказів суду дотримання письмової форми договору банківського вкладу, то і зобов'язання у відповідача щодо повернення вкладу і застосування наслідків невиконання грошового зобов'язання у частині 3% річних від простроченої суми не виникли.

Посилання апелянта на безпідставність застосування судом І інстанції правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-3019цс15 від 13.01.2016 року, оскільки він ґрунтується на правовідносинах, що випливають з деліктних відносин відшкодування шкоди, а предметом спору у даній справі є договірні відносини, підлягають відхиленню, оскільки договірні відносини між сторонами, що випливають із договору банківського вкладу, відсутні.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не стверджені певними засобами доказування і висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а рішення суду І інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 29 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова