Провадження № 2/235/532/17
Справа № 235/581/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Філь О.Є.

при секретарі Ярмаченко В.В.

позивач ОСОБА_1, представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради (не з»явилися)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 селищної ради, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03.02.2017 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 селищної ради, про визнання права власності, посилаючись на те, що 12.03.2011 року помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, сел. Новоекономічне, вул. Торецька (колишня вул. Леніна), 137.

Відповідно до даних Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Покровськ даний житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке було видано нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 11.10.1968 року, реєстр 5400.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом на вищевказане майно є позивач, рідний син померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (копія додається).

Після смерті батька у встановлений законом строк позивач звернувся до Другої красноармійської державної нотаріальної контори для оформлення права власності на спадщину, але йому було відмовлено, оскільки ним нотаріусу не було надано правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, який би підтверджував право його батька на вказане майно.

Даний документ не було надано нотаріусу, оскільки він відсутній у позивача, він взагалі не знає де саме може знаходитись цей документ, адже за життя батька всі документи знаходились саме у нього. Однак, після смерті батька віднайти документи на майно, окрім домової книжки, не вдалось.

Також було вказано, що при відсутності правовстановлюючого документа, дублікат видається з 12.02.2014 року органом державної реєстрації прав на підставі заяви власника державного акту, а власником житлового будинку був батько позивача, ОСОБА_5

Тобто, через вказані факти позивач не може оформити на себе спадщину, хоча фактично її прийняв та відповідно діючого законодавства України є єдиним спадкоємцем за законом, тому він і вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав:

Судом встановлено, що 12.03.2011 року помер батько позивача ОСОБА_5 (а.с.7), після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, сел. Новоекономічне, вул. Торецька (колишня вул. Леніна), 137.

Відповідно до даних Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Покровськ даний житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.10), яке було видано нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 11.10.1968 року, реєстр 5400.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом на вищевказане майно є позивач, рідний син померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (копія додається) (а.с.9).

Після смерті батька у встановлений законом строк позивач звернувся до Другої красноармійської державної нотаріальної контори для оформлення права власності на спадщину, але йому було відмовлено, оскільки ним нотаріусу не було надано правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, який би підтверджував право його батька на вказане майно.

Даний документ не було надано нотаріусу, оскільки він відсутній у позивача, він взагалі не знає де саме може знаходитись цей документ, адже за життя батька всі документи знаходились саме у нього. Однак, після смерті батька віднайти документи на майно, окрім домової книжки (а.с. 22-25), не вдалось.

Також було вказано, що при відсутності правовстановлюючого документа, дублікат видається з 12.02.2014 року органом державної реєстрації прав на підставі заяви власника державного акту, а власником житлового будинку був батько позивача, ОСОБА_5

Тобто, через вказані факти позивач не може оформити на себе спадщину, хоча фактично її прийняв та відповідно діючого законодавства України є єдиним спадкоємцем за законом, тому він і вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Згідно за ст.1216 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

На підставі викладеного вище та керуючись статтями 8, 124 Конституції України, статтями 16, 182, 321, 392, 1216, 1218, 1220, 1261 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 12, 15, 38, 40, 42, 44, 109, 118-120 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, сел. Новоекономічне, вул. Торецька (колишня вул. Леніна), 137, та залишився після смерті його батька ОСОБА_5, померлого 12.03.2011 року.

Рішення суду є правовстановлюючим документом та підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: