Справа №461/1963/17
Провадження №2/461/820/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів

в с т а н о в и в:

Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів, сплачених як матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 544,00 грн.

Мотивує позов тим, що 22.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи і йому надано статус безробітного відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. Відповідач отримував матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю. Стверджує, що позивачем отримана інформація про перебування відповідача у цивільно-правових відносинах в період перебування на обліку як безробітного. На підтвердження цих даних здійснено перевірку достовірності інформації, отриманої при обміні даними з ПФУ, ДПА та з'ясовано, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку, як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості уклав договір з Львівською обласною філармонією про надання послуг від 01.09.2016 року №20/09/16 та отримував дохід і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітний з 01.09.2016 року. В результаті не повідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про укладення вказаного договору відповідач безпідставно перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 01.09.2016 року по 30.10.2016 року в сумі 544,00 грн. У звязку з цим Львівський міський центр зайнятості скерував відповідачу претензію про відшкодування коштів в сумі 544,00 грн., проте така залишилась без задоволення. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 544,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.

Відповідач у судові засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Фіксація судового процесу не здійснювалася відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки учасники процесу в судове засідання не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 22.12.2015 року звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.3).

Як вбачається з витягу із наказів Львівського міського центру зайнятості про прийняття рішення по ОСОБА_2, 28.12.2015 року відповідачу надано статус безробітного, та починаючи з 29.12.2015 року останньому призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивачем отримано інформацію про перебування відповідача у цивільно-правових відносинах в період перебування на обліку як безробітного. На підтвердження цих даних здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ПФУ, ДПА, про що складено акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1487 від 29.11.2016 року (а.с.5).

Встановлено, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку, як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості уклав договір про надання послуг від 01.09.2016 року №20/09/16 з Львівською обласною філармонією та отримував дохід і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітний з 01.09.2016 року (а.с.6-7).

У звязку з наведеними обставинами, позивач на адресу відповідача скеровував претензію щодо відшкодування допомоги по безробіттю у сумі 544,00 грн., незаконно отриманої за період з 01.09.2016 року по 30.10.2016 року (а.с.8).

За приписами п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно ч.2 ст.44 цього Закону зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ст.45 цього Закону.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Частиною 2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про укладення ним цивільно-правового договору та отримання ним з 01.09.2016 року винагороди за надання послуг, виконання робіт, що є обставиною, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, він, починаючи з 01.09.2016 року по 30.10.2016 року, безпідставно отримував допомогу по безробіттю.

Згідно з розрахунком, поданим позивачем, сума виплаченого відповідачу матеріального забезпечення на випадок безробіття, яка підлягає до відшкодування, складає 544,00 грн. за період з 01.09.2016 року по 30.10.2016 року (а.с.2).

З огляду на те, що відповідачем не подано доказів щодо неправильного нарахування вказаної суми, що підлягає відшкодуванню, чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи рішення у справі, приймає розрахунок позивача як належний та допустимий доказ.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, вимоги Львівського міського центру зайнятості, як органу Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, є підставними і підлягають до задоволення, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 544,00 грн.

Окрім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 43-45 ЗУ «Про зайнятість населення», ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст.1166, 1212 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-61, 79, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Львівського міського центру зайнятості кошти матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 544,00 грн. на рахунок 0584, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: ГУДКСУ у Львівській області, , МФО 825014, КЕКВ 2710 повернення допомоги з безробіття від ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.