Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/27/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.05.2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Єгорової С.М.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ СК «ПЗУ Україна» на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ СК «ПЗУ Україна», третя особа на стороні позивача ПАТ КБ «Правекс Банк», виконавчий комітет Знамянської міської ради Кіровоградської області про відшкодування збитків та моральної шкоди за невиконання договору страхування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа виконавчий комітет Знамянської міської ради Кіровоградської області та просив з урахування заяви про збільшення позовних вимог:

- стягнути матеріальний збиток завданий пошкодженням транспортного засобу HYUNDAI SANTA Fe 2.2D, державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, станом на 21.10.2015 року в сумі 358329,83 грн.;

- стягнути 358329,83 грн. у відшкодування моральної шкоди;

- стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 5500 грн. та вартість проведення судової експертизи в сумі 3072 грн.

В обґрунтування вимог зазначив, що він є власником автомобіля марки Hyundai моделі Santa Fe 2.2 D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

21 березня 2014 року між ним та ПАТ СК «ПЗУ Україна» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 081735 зі строком дії по 20 березня 2015 року (24 год.) та страховою сумою 195 000 грн., застрахованим ризиком ОСОБА_3 дорожньо-транспортна подія на території України.

За умовами якого при пошкодженні автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - страхового випадку, страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування страхувальнику в межах страхової суми за договором страхування.

27 листопада 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, водій при виникненні перешкоди для руху, не вжив заходів щодо зменшення швидкості, не впорався з керуванням, допустив виїзд за межі проїзної частини з послідуючим наїздом на перешкоду, внаслідок чого автомобіль пошкоджено. А саме, пошкоджений передній бампер, передній капот, лобове скло, передня ліва фара, протитуманні фари, передні ліве та праве крило, передні дверцята, задня ліва боковина, задня ліва блок фара, задній бампер, про що відділенням ДАІ з обслуговування м. Знамянки та Знамянського р-ну при УМВС в Кіровоградській обл. надано довідку №72 від 27.11.2014 р. (т. 1 а.с.28).

На підставі договору страхування, він 28 листопада 2014 року звернувся до страхувальника з приводу страхового випадку та 26 грудня 2014 року отримав від директора департаменту врегулювання збитків ПАТ СК «ПЗУ Україна» письмову відмову про виплату страхового відшкодування, у звязку з поданням страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку.

Згідно висновку № 65 автотоварознавчої експертизи від 21 жовтня 2015 року ПП «Науково-дослідної лабораторії судових експертиз» матеріальний збиток нанесений власнику КТЗ Hyundai Santa Fe, 2, 2D державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП станом на 21 жовтня 2015 року складає 358 329,83 грн. (т.1 а.с.214-220).

Ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «Правекс Банк» (т.1 а.с.91а).

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2016 року стягнуто з ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 матеріальний збиток в розмірі 358329 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, вартість проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 3072 гривні, витрати на правову допомогу в розмірі 5500 гривень. Всього стягнуто з ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», на користь ОСОБА_2 396901 грн.

ПАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано, що при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_2, дослідження заявлених пошкоджень автомобіля не проводилось, а відповідач ставить під сумнів отримання всіх заявлених пошкоджень під час даної події, що є суттю спору. Висновок № 65 від 21.10.2015 року, складений за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, не відповідає умовам укладеного договору страхування та не дає можливості встановити розмір збитку. Судом не обґрунтовано, на якій правовій підставі стягнуто з відповідача страхове відшкодування у розмірі 358 329 грн. Вигодонабувач не наділив ОСОБА_2 правом вимоги, тому він немає права на одержання страхової виплати і є неналежним позивачем. Стягнення коштів у відшкодування моральної шкоди суперечить умовам договору страхування. Також судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення у справі судової транспортно-трасологічної експертизи та стягнуто витрати на правову допомогу, оскільки особа, яка надавала позивачу правову допомогу не допускалася до участь у справі за заявою позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_4, пояснення представника ПАТ СК «ПЗУ Україна» ОСОБА_5 та пояснення представника виконавчого комітету Знамянської міської ради ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що факт ДТП, його обставини - час місце, учасники, наслідки у вигляді пошкоджень автомобіля встановлені постановою суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, яка є чинною, отже відповідно до положень ст. 61 ЦК України не підлягають доказуванню в даній справі. Висновок ДП Центр експертних досліджень № 175-14 не спростовує висновків зазначеної постанови суду. Однак, вказаний висновок не можна визнати належним обєктивним доказом у справі, оскільки транспортно-трасологічне дослідження було проведено за зверненням відповідача, автомобіль, особою, яка проводила це дослідження, не оглядався, пошкодження встановлювались лише за наданими відповідачем фотозображеннями, у висновку наводиться лише припущення щодо можливого механізму ДТП.

Зважаючи на те, що пошкоджений автомобіль на час розгляду справи не відремонтований, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначив в сумі 30000 грн.

Колегія суддів не погоджується з судовим рішенням, у звязку невідповідністю нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 07 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 468RNCA130660001. За умовами, Банк надає позичальникові кредит в національній валюті на загальну суму 209 500 грн., для своєчасної оплати позичальником вартості транспортного засобу, що купується за договором № 0639 купівлі-продажу автомобіля від 05 березня 2013 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно договорів страхування транспортного засобу, укладення яких здійснюється на підставі і з врахуванням вимог п. 6.1.8 та 6.1.9 даного договору. Кредит надається позичальникові строком з 07 березня 2013 року до 07 березня 2020 року (т. 1 а.с.7-11).

21 березня 2014 року між позивачем та ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.081735, транспортного засобу HYUNDAI SANTA Fe 2.2D, державний номер НОМЕР_1, терміном дії з 21 березня 2014 року до 20 березня 2015 року. Пунктом 7.7.1 договору страхування передбачено, що ліміт відшкодування страховика за АВТОКАСКО дорівнює страховій сумі, але не більше ринкової вартості застрахованого ТЗ на момент підписання договору страхування. Страхова сума визначена договором в розмірі 195000 гривень (т. 1а.с13).

Подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про застрахований транспортний засіб та/або про факт настання страхового випадку, а також зазначення страхувальником (або його довіреними особами/водіями/вигодонабувачем) неправдивих відомостей в заяві на страхування, що є невідємною частиною цього договору, при укладенні договору страхування, є причиною у виплаті страхового відшкодування(п. 13.1.3).

Обставини виникнення спірних обставин наступні. 27 листопада 2014 року о 18 год. 20 хв. в м. Знамянка Кіровоградської області по вул. Фрунзе, 58 сталася дорожньо-транспортна пригода, згідно якої ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, під час руху при виникненні перешкоди, не вжив заходи щодо зменшення швидкості руху даного транспортного засобу, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини з послідуючим наїздом на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження (т.1 а.с. 24; 191). Вказані обставини ДТП були встановлені постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2015 р., відповідно до якої позивача визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно довідки відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування № 72 від 27 листопада 2014 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб HYUNDAI SANTA Fe, д.н. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а саме, пошкоджено: передній бампер, передній капот, лобове скло, передня ліва фара, протитуманні фари, переднє ліве та праве крило, передні дверцята, задня ліва боковина, задня права боковина, задня ліва блок фара, задній бампер (т. 1 а.с.28). Матеріали адміністративної справи досліджені судом апеляційної інстанціїї.

У звязку з пошкодженням транспорту, 27 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та отримав пам'ятку збитку АС. В заяві зазначив, що ТЗ не мало не усунених пошкоджень перед цією подією. (а.с.29,164-169).

В поясненні, які відібрав майором міліції Державтоінспекції України в Кіровоградській області ОСОБА_7 27 листопада 2014 року, позивач зазначав, що 27 листопада 2014 року о 18:20 год. рухався на власному автомобілі по вул. Фрунзе в напрямку залізничного вокзалу. Швидкість руху складала близько 60 км. на годину. Недоїджаючи до церкви Євангелістів, не сподіванню з правого боку вибігла собака за 10-15 метрів від його автомобіля. Щоб уникнути наїзду на тварину, був змушений різко змінити напрямок свого руху та повернути вправо, виїхати на прилеглу територію до будинку по вул. Фрунзе, тому що гальмування не дало результату через погодні умови. Виїхавши на прилеглу територію, допустив наїзд на перешкоду (дерево), у звязку з чим автомобіль розвернуло (т. 1а.с.26).

Відповідно до висновку № 175-14 спеціального інженерно-технічного дослідження механізму утворення пошкоджень автомобіля НОМЕР_3, складеного 12 грудня 2014 року спеціалістом ДП Центру експертних досліджень ОСОБА_8, комплекс механічних пошкоджень, які зафіксовані у передній частині з лівого боку автомобіля НОМЕР_3, з технічної точки зору не виключають можливість їх утворення за рахунок зіткнення з деревом за обставин, які наведені у поясненнях водія ОСОБА_2 Пошкодження, які зафіксовані в задній частині з лівого боку автомобіля НОМЕР_3, з технічної точки зору не відповідають обставинам, які наведені у поясненнях водія ОСОБА_2, ні за формою зафіксованих пошкоджень порівняно із заявленим обєктом зіткнення (деревом), ні за напрямком переміщення задньої частини автомобіля відносно слідо-утворюючого обєкта на час спричинення пошкоджень в лівій задньобоковій частині автомобіля.

Комплекс механічних пошкоджень, які наявні в деталях в передній та задній частинах з лівого боку автомобіля НОМЕР_3, з технічної точки зору не міг утворитися в дорожній обстановці, що зафіксовано в представлених на дослідження матеріалах (т. 1 а.с. 155 -163).

26 грудня 2014 року ПАТ СК «ПЗУ Україна» на адресу ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Правекс Банк» надісланий лист із повідомленням про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування із зазначенням причин: свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, що виходить з висновку дослідження №175-14(т. 1 а.с.30) .

На дану обставину, яка була однією з суттєвих заперечень заявлених позовних вимог, суд першої інстанції не звернув уваги, належну оцінку не надав в судовому рішенні.

На перевірку доводів сторони позивача, 04 вересня 2014 року ухвалою суду призначена судова автотоварознавча експертиза (т. 1 а.с.210). Згідно висновку якої № 65 від 21 жовтня 2015 року, матеріальний збиток нанесений власнику КТЗ HYUNDAI SANTA FE 2, 2D, д.н. НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП 27.11.2014 року складає 358329,83 грн. (т. 1 а.с. 215-220). Ця сума полягла в основу визначення розміру відшкодування, враховуючі змінені вимоги позивача. Згідно пп. 2 п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді такого спору, суд враховує положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України «Про страхування», і встановлює, чи не відмовився вигодонабувач від пред'явлення позову до страховика і чи сума страхової виплати не більша, ніж має отримати вигодонабувач. Страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. В даному спорі звернувся за відшкодуванням власник транспорту, ПАТ КБ «Правекс Банк» повідомив, що як вигодонабувач за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 081735 від 21.03.2014 не заперечує щодо розгляду справи та можливого стягнення страхового відшкодування на користь позивача (а.с.13 т.2). Зазначене не суперечить вимогам права, а тому доводи відповідача щодо неналежного позивача, не заслуговують на увагу

Добровільне страхування наземного транспортного засобу здійснюється відповідно до вимог ЦК України, ЗУ «Про страхування», Правил добровільного страхування наземного транспорту та договору страхування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За положеннями ст. ст. 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначені у договорі, грошову суму (страхову виплату). Страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування.

Згідно ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Те, що до обовязків страховика належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку передбачено і п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування».

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття ст. 212 ЦПК України визначає принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й обєктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозвязку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення.

З висновком суду, що факт ДТП, його обставини - час місце, учасники, наслідки у вигляді пошкоджень автомобілів встановлені постановою суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, та відповідно до положень ст. 61 ЦК України не підлягають доказуванню, а відтак не підлягають перевірці доводи відповідача, є помилковими. Оскільки при розгляді адміністративної справи дослідження заявлених пошкоджень автомобіля і природа їх виникнення не зясовувалась. Відповідач не заперечує отримання пошкодження автомобілем позивача, але ставить під сумнів обсяг таких пошкоджень під час ДТП, за наслідком якого виник даний спір, а не наявність самої події, яка сталася 27 листопада 2014 року.

Відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування ПАТ «СК ПЗУ «Україна» обґрунтувало посиланням на ст. 26 Закону України «Про страхування» і ст. 991 ЦК України, якими встановлено, що підставою для відмови у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку (т. 1 а.с. 30-31).

Обовязок доказування факту подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку покладено на страховика.

Як передбачено ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

З метою повного і всебічного зясування обставин справи та обєктивного дослідження доказів, на які посилаються сторони, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2016 року у справі призначено судову транспортно-трасологічну експертизу (т. 2 а.с.94-100).

Висновком якої за № 8213/16-52 від 27 грудня 2016 року встановлено, що при обставинах, наведених у поясненнях водія ОСОБА_2, могли утворитися лише пошкодження в передній лівій частині автомобіля HYUNDAI SANTA Fe 2.2 D, д. н. ВА0370ВВ. Комплекс механічних пошкоджень у передній та задній частинах з лівого боку вказаного автомобіля, з технічної точки зору не міг утворитися в дорожній обстановці, зафіксованих в наданих на дослідження матеріалах (т. 2 а.с. 131-138).

Також у висновку зазначено, що фотознімки з місця події, долучені до матеріалів справи, зроблені 04 грудня 2016 року (згідно метаданих файлів), тобто через 7 днів після настання заявленої пригоди свідчать про те, що біля будинку № 58 п вул. Фрунзе, де заявлене настання події, відсутні дерева, кущі чи пні, а натомість наявні лише залізобетонні електроопори прямокутного поперечного перерізу, низ яких пофарбований у білий колір. Біля одної з електроопор наявне скупчення уламків пластмаси різної форми та розмірів. Ділянка між цією та попередньою опорами зображена вкритою слідами коліс транспортних засобів від регулярного (багаторазового) заїзду/виїзду на подвіря будинку № 58 та сусіднього будинку.

В той же час, на схемі ДТП , складеній співробітниками поліції, менше ніж через дві години після заявленого часу події, зафіксовано лише три позиції: 1-автомобіль HYUNDAI у кінцевому положенні (під кутом до вісі дороги), 2- місце зіткнення (не вказано, з яким саме обєктом), 3- буд. № 58 по вул. Фрунзе. Будь-якої іншої слідової інформації (слідків коліс автомобіля, осипу уламків, бруду, відокремленої деревини, самого дерева або стовпа чи інших перешкод тощо) на схемі не зафіксовано. Також експертом вказано, що заднє ліве крило навколо відсутньої частини ліхтаря та на прилеглих ділянках, має пошкодження у вигляді подряпин, борозен та вмятин металу, утворених по напрямку зліва направо і спереду назад, із розривом металу на одній із ділянок. У вказаних пошкодженнях наявні інтенсивні нашарування сторонньої речовини блакитного кольору.

Перелічені пошкодження в задній лівій частині утворені від дії на цю частину автомобіля по напрямку спереду назад та дещо зліва направо високоміцного слідоутворюючого обєкта з покриттям синього кольору, з обмеженими по висоті виступаючими частинами, в т.ч. гостро-кутового профілю. Аналогічні висновки містилися і у висновку № 175-14 спеціального інженерно-технічного дослідження механізму утворення пошкоджень від 12.12.2014 року, здійсненого на замовлення страховика(т. 1а.с.155-163)

Тобто, згідно вищевказаного доказу пошкодження автомобіля, при обставинах зазначених водієм в заяві про настання страхового випадку та в письмових поясненнях могли утворитися лише в передній лівій частині автомобіля. У звязку з чим стягнутий судом розмір страхового відшкодування не відповідає розміру завданої позивачеві майнової шкоди, отриманої саме в дорожньої-транспортній пригоді, яка відбулася 27 листопада 2014 року.

Пунктами 10.3, 10.5, 10.5.1,10.5.2, 10.5.4 договору страхування від 21 березня 2014 року передбачено, що при визначенні розміру страхового відшкодування (при проведенні відновлювального ремонту) до уваги беруться виключно розрахунки, складені страховиком або акт (висновок) незалежної автотоварознавчої експертизи, підготовлений на його замовлення спеціалізованою організацією (оцінювачем, субєктом оціночної діяльності, судовим експертом) або обсяг коштів, визначений у калькуляції ремонту СТО.

Розмір страхового відшкодування розраховується: за АВТОКАСКО: в будь-якому випадку в межах ліміту відшкодування, в межах ринкової вартості встановленого ТЗ на момент настання страхового випадку, при цьому розмір страхового відшкодування не може перевищувати розміру страхової суми, визначеної цим договором. Пропорційно відношенню страхової суми до ринкової вартості застрахованого ТЗ, визначеної на момент настання страхового випадку, якщо різниця між ринковою вартістю застрахованого ТЗ, визначеного на момент настання страхового випадку, та страховою сумою такого ТЗ перевищує десять відсотків від ринкової вартості такого ТЗ, визначеної на момент настання страхового випадку.

Згідно п. 10.20 договору, оцінка вартості ремонту ТЗ здійснюється з урахуванням цін на послуги і запасні частини, що встановленні в Україні на дату настання страхового випадку.

Матеріалами справи підтверджено, що 27 листопада 2014 року (дата настання події) на замовлення страховика, проведено дослідження для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу ОСОБА_2

Згідно звіту, ринкова вартість транспортного засобу HYUNDAI SANTA Fe, державний номер НОМЕР_1 після ДТП склала 563255,79 грн., а вартість відновлювального ремонту після події, яка сталася 27 листопада 2014 року склала 188 141,53 грн. (пошкодження передньої і задньої частини автомобіля), при цьому вартість відновлювального ремонту передньої частини склала 141 460,61 грн.

Коефіцієнт пропорційності в даному випадку складає 0,35 (195000:563255,79).

Розмір страхового відшкодування передньої частини автомобіля HYUNDAI SANTA Fe становить 49511,21 грн. (141460,61 грн.*0,35=49511,21 грн.).

За таких обставин враховуючи, що в даному випадку хоч і були порушення з боку позивача, повязані з намаганням отримати відшкодування за повне відновлення транспортного засобу, хоча обставини свідчать про пошкодження під час пригоди лише передньої частини транспорту, але страховий випадок мав місце, він зафіксований, позивач вчасно повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, є підтвердження, що наслідком пошкодження передньої лівої частини вищевказаного автомобіля, стали події 27 листопада 2014 року. Докази саме свідомих дій позивача щодо надання неправдивої інформації страховику, відсутні. Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з вимогами щодо відшкодування шкоди, завданої саме внаслідок спірних подій, які виникли 27.11.2014 року. Розмір майнової шкоди завданої пошкодженням передньої лівої частини автомобіля, згідно розрахунку калькуляції страхової компанії, складає 49511,21 грн., що і підлягає стягненню з відповідача.

Розмір заявленого до стягнення збитку позивачем обґрунтовувався висновком судової автотоварознавчої експертизи № 65, в якому ремонт транспортного засобу HYUNDAI SANTA Fe, державний номер НОМЕР_1 розрахований на дату проведення судової експертизи, а саме 21 жовтня 2015 року, а не на дату страхової події, яка відбулася 27 листопада 2014 року.

Тому вищевказаний висновок № 65 не відповідає умовам укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ СК «ПЗУ Україна» договору страхування та не дає змоги встановити розмір збитку, як це передбачає договір страхування.

Висновок суду про стягнення з ПАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, є необґрунтованим, оскільки укладаючи договір страхування позивач не узгоджував із страховою компанією її відшкодування.

Відповідно до ст.611 ЦК України правовідносини, що існують між сторонами є зобовязальними. У разі порушення зобовязання моральна шкода, може відшкодовуватися лише тоді, якщо це буде встановлено договором або законом.

У даному випадку пунктом 4.4. договору страхування укладеного між ПАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 передбачено, що страховик в будь-якому випадку не відшкодовує непрямі збитки, які можуть бути викликані страховим випадком (штраф, вигода, яку втрачено, втрата прибутку, простій, стоянка, банківське обслуговування, моральний збиток, тощо).

Щодо відшкодування судових витрат, відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат повязаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу та проведення судових експертиз.

Згідно матеріалів справи правову допомогу на підставі ч.4 ст.42 ЦПК України позивачу надавав адвокат ОСОБА_9 (т. 1 а.с.42).

Однак, ОСОБА_2 документально не підтверджено розмір понесених ним витрат на правову допомогу та не надано суду розрахунку, квитанцій про оплату ОСОБА_9 правової допомоги. Лише договір з визначенням розміру оплати не є підставою для вирішення вимоги про повернення такої витрати.

Висновок судової траснпортно-трасологічної експертизи №8213/16-52 від 27 грудня 2016 року призначеної судом апеляційної інстанції за клопотанням відповідача (зі здійсненням оплати послуг) прийнятий судом як належний доказ, з ОСОБА_2 на користь ПАТ СК «ПЗУ Україна» підлягає стягненню вартість проведеної вказаної експертизи у розмірі 3303 грн. (т. 2 а.с. 172)

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що як наслідок потягло за собою ухвалення рішення, яке не ґрунтується на законі та підлягає відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ СК «ПЗУ Україна» задовольнити частково.

Рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2016 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ПАТ СК «ПЗУ Україна», третя особа на строні позивача ПАТ КБ «Правекс Банк», виконавчий комітет Знамянської міської ради Кіровоградської області про відшкодування шкоди за невиконання договору страхування задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 49511,21 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ СК «ПЗУ Україна» 3303 грн. оплати експертизи.

Рішення апеляційного суд набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: