Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 320/6675/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Сметаніна А.В.
Провадження № 22-ц/778/739/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка є законним представником ОСОБА_5, третя особа - Мелітопольська міська державна нотаріальна контора, про скасування права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

17 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом. Одночасно із позовом до суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без руху.Надано строк чотири дні з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху 02 листопада 2016 року ОСОБА_3 подала заяву про усунення недоліків, в якій зазначила, що підстав уточнювати позов не має, просила відкрити провадження у справі та накласти арешт на спірну квартиру. Одночасно із вказаною заявою ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу. Заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, які подані 17.10.2016 року та 02.11.2016 року повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою судді від 03 листопада 2016 року, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя залишив позовну заяву без руху з порушенням встановленого порядку, так як визначений ст.ст. 119, 121 ЦПК України порядок здійснення процесуальних дій передбачає можливість їх вчинення з застосуванням відповідних наслідків лише за наявності чітко визначених підстав.

Колегія суддів вбачає, що ухвала про усунення недоліків не в повній мірі відповідає ст. 119 ЦПК України, яка дає чіткий перелік вимог, яким за формою та змістом має відповідати позовна заява. Позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

А відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

В ухвалі від 19 жовтня 2016 року суддя зазначає, що ОСОБА_3 звернулась до суду з вимогою про скасування права власності ОСОБА_5 на спадкове майно. Однак, обираючи такий спосіб захисту, позивач посилається на ст. 16 ЦК України, а саме на відновлення становища, яке існувало до порушення, проте вимогу заявляє не про відновлення становища, що існувало до порушення, а про скасування права власності. Тому, в цій частині позовна заява підлягає уточненню.

Крім того, ЦК України не містить такого поняття як «скасування» права власності, а лише «припинення». Підстави припинення права власності визначені ст. 346 ЦК України. Серед вказаних підстав відсутня така підстава, на яку в своїй позовній заяві посилається ОСОБА_3

Також, позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а лише зазначено, що порушено її право на спадщину, жодної причини з якої позивач просить «скасувати» право власності не зазначено.

З позовної заяви вбачається, що в передбачені законом строки позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак жодного доказу на підтвердження вказаної обставини до позову не додано, як і не додано рішення, яке було прийнято нотаріусом, з приводу її заяви.

Крім іншого, на теперішній час в судовому порядку оспорюється заповіт від 20 грудня 2007 року, на підставі якого було ухвалено рішення від 14 лютого 2013 року у справі № 320/12514/14-ц. За ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2015 року переглядається рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2012 року. Рішення суду по справі ще не прийнято. Однак, жодних доказів на підтвердження вищезазначених обставин позивачем надано не було. Підстав, які б вказували на звільнення позивача від доказування в матеріалах справи немає. Оскільки питання про визнання заповіту недійсним в судовому порядку не вирішено, подання вказаної позовної заяви є передчасним.

З огляду на викладене, суддя дійшла висновку про те, що зазначені недоліки перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, та про необхідність залишення позову без руху і надання строку для усунення недоліків.

Проте, з такими висновками не можна погодитися.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року, суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

За роз'ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", вже після відкриття провадження в справі, готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду.

З огляду на вищенаведене, уточнення позовних вимог, вказане суддею в якості недоліку, таким не є.

Фактично в оскаржуваній ухвалі суддя послалася на ті обставини, які мають досліджуватися, оцінюватися судом вже під час підготовчих дій до розгляду справи або при розгляді справи і не мають правового значення в стадії вирішення питання про відповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а також не можуть бути визнані недоліками позовної заяви.

Крім того, як зазначалося вище, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

За змістом зазначеної норми саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Так, зазначивши в якості недоліків позовної заяви, які потребують усунення, необхідність надання доказів на підтвердження звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та рішення, яке було прийнято нотаріусом, з приводу її заяви, суд не врахував вимоги процесуального права і не звернув уваги на те, що зазначені обставини в якості перешкод для відкриття провадження у справі нормами ЦПК України не визначені.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009р. подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Таким чином, сама по собі відсутність доказів при поданні позовної заяви на підтвердження позовних вимог не перешкоджає відкриттю провадження у справі, оскільки подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Суд положень вищевказаних норм процесуального права не врахував.

За встановлених обставин колегія вважає, що висновок суду про наявність підстав для повернення в порядку ч. 2 ст. 121 ЦПК України заяви ОСОБА_3 у зв'язку з не усуненням недоліків заяви не є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року по цій справі скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: