САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/19/17
Провадження № 2/206/391/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"13" квітня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 8160,00 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

В обґрунтування позову він зазначив, що 10.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 12, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 800,00 грн. та зобов'язалася сплатити проценти у сумі 480,00 грн. та повернути кредитні кошти у строк до 08.08.2015 року. Відповідач 23.07.2015 року пролонгувала кредитний договір до 22.08.2015 року, сплативши відсотки по кредиту у сумі 224,00 грн. Потім 30.05.2014 року відповідач знову сплатила відсотки за користування кредитом у розмірі 480,00 грн. та пролонгувала кредитний договір до 21.09.2015 року. Після чого вона більше ні разу не виконувала зобов'язання за кредитним договором та на телефоні дзвінки не відповідала. Станом на 24.11.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 8160,00 грн., з яких: основний борг 800,00 грн., проценти за договором 480,00 грн., пеня за договором 6880,00 грн. Вказані суми позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу в його відсутності та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за своїм зареєстрованим місцем проживання, заперечень проти позову не надав, тому справу розглянуто на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку.

Суд, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 10 липня 2015року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 12 від 10 липня 2015 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 800,00 грн. строком до 08.08.2015 року зі сплатою процентів в сумі 480,00 грн., з обумовленням неустойки при виникненні заборгованості у розмірі 2,64% від суми заборгованості з 1 по 15 день прострочки, з 15 по 30 день прострочки - 4,02%, з 30 дня - 6,67%, що підтверджується заявою-анкетою для отримання кредиту, видатковим касовим ордером, умовами надання та обслуговування кредитів, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, статутом ТОВ "Служба миттєвого кредитування", протоколом № 18 загальних зборів учасників ТОВ "Служба миттєвого кредитування", свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ТОВ "Служба миттєвого кредитування".

Відповідач 23 липня 2015 року сплатила відсотки за користування кредитом у сумі 224,00 грн. і пролонгувала договір на строк до 22 серпня 2015 року. Потім 22 серпня 2015 року відповідач сплатила відсотки за кредитним договором у сумі 480,00 грн. та пролонгувала договір на строк до 21.09.2015 року, зобовязавшись повернути позивачу кредит та відсотки за їх користування на суму 1280,00 грн.

На теперішній час, відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором не виконує, та станом на 24.11.2016 року має заборгованість з тіла кредиту, пені та частково сплачених процентів на загальну суму 8160,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ "Служба миттєвого кредитування".

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, суд вважає, що позов ТОВ "Служба миттєвого кредитування" у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 800,00 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 480,00 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо вимог ТОВ "Служба миттєвого кредитування" про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, то суд виходять з наступного:

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Як встановлено судом, заборгованість відповідача за кредитом складає 800,00 грн.

Позивачем за період з 22.09.2015 року по 24.11.216 року було нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 6880,00 грн.,

Разом з тим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Отже, приймаючи до уваги розмір завданих збитків, виходячи із засад справедливості та розумності, суд вважає, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, слід зменшити до 1000 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 3 вересня 2014 року по справі № 6-100цс14.

Таким чином, позов ТОВ "Служба миттєвого кредитування" підлягає частковому задоволенню на суму 2280,00 грн., яка складається з наступного: 800,00 грн. - основний борг; 480,00 грн. - проценти за договором; 1000 грн. - заборгованість пенею.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

При цьому як розяснено судам у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини 3 статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі, якому він був сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» () заборгованість за кредитним договором в розмірі 2280,00 грн., яка складається з наступного: 800,00 грн. - основний борг; 480,00 грн. - проценти за договором ; 1000 грн. - заборгованість за пенею, а також судові витрати по справі в сумі 1378,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя С. В. Зайченко