Провадження № 2/193/87/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 травня 2017 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Кащука Д. А.
при секретарі Палій Л. Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Покровської (Жовтневої) районної у м. Кривому Розі ради, про позбавлення батьківських прав, -
26 грудня 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1, перебувала в шлюбі з відповідачем - ОСОБА_3, з 08 листопада 2008 року. 03 серпня 2010 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу шлюб між ними був розірваний. 13 серпня 2010 року рішення суду набрало законної сили. Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 18.11.2010 року було винесено рішення про внесення змін у рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.08.2010 року про розірвання шлюбу, вказавши її дівоче прізвище, яке було до шлюбу - ОСОБА_4.
У шлюбі у позивача з відповідачем народилося донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Перед народженням доньки вони з чоловіком знімали квартиру та мешкали за адресою: АДРЕСА_2. Після важких пологів позивач отримала родову травму, залишились великі внутрішні рубці після операції. Виписавшись з донькою із лікарні, спочатку вони проживали за вказаною адресою.
Зазначає, що після пологів не тільки дитина, але й позивач потребувала догляду, яку чоловік взагалі, не надавав, а тому між ними з цього приводу виникли суперечки.
Посилається на те, що замість того щоб допомагати після пологів, доглядати позивача, дбати про її стан здоров'я та повноцінне харчування, дбати про емоційний стан, підтримувати матеріально, а також доглядати доньку, так як позивачу було важко, чоловік цього не робив взагалі, а лише скандалив, кричав на позивача, а тому через 3-5 днів вона була вимушена переїхати до батьків в квартиру АДРЕСА_3.
Стверджує, що на протязі 3-х місяців відповідач лише двічі приходив навідувати доньку. Після того, ОСОБА_3 доньку жодного разу не бачив, не приходив та не провідував. У віці двох місяців донька захворіла дуже важкою хворобою, продовжувала хворіти на протязі 2-х років та перебувала на лікуванні у Криворізькій інфекційній лікарні № 1 та за нею був потрібен постійний догляд. Позивач неодноразово зверталась до відповідача ОСОБА_3 з проханням допомогти дитині в лікуванні, але відповідач відмовлявся допомогти. Він навіть жодного разу не був в лікарні, не провідував її, не цікавився її здоров'ям. Весь тягар ліг на плечі батьків позивача.
23 серпня 2013 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилась донька - ОСОБА_8.
На теперішній час донька - ОСОБА_5 називає ОСОБА_7 батьком. Він бажає її удочерити. У зв`язку з чим позивач звернулась до відповідача з пропозицією, щоб він надав дозвіл на те, щоб ОСОБА_7 міг удочерити ОСОБА_5, однак він відмовився від пропозиції позивача, мотивуючи це неприязними відносинами з нею.
Рішенням суду від 12 квітня 2011 року, яке набрало законної сили 22.04.2011 року, були стягнуті аліменти були на користь позивача на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно. Але відповідач не виконував і не виконує рішення суду. Відповідно до цього, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції направив до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу подання про розшук боржника, відповідача ОСОБА_3. Після його розшуку, відповідач підтвердив факт заборгованості по аліментам, зобов'язався їх сплачувати, але свої зобов`язання належним чином не виконує.

Заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3 станом на 01.12.2016 року становить у сумі 45100,97 грн. .

Тому враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 з дня народження доньки ОСОБА_5 умисно ухиляється від її утримання, від оздоровлення, надання допомоги у лікуванні, вихованні, не виконує своїх батьківських обов'язків по догляду за дитиною. Він не піклувався ні про фізичний, ні про духовний розвиток доньки, не забезпечує для дитини необхідного харчування, медичного догляду на лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання дитини, не спілкувався з дитиною, не надавав їй достатній культурний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов отримання нею освіти, таким чином позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Покровської районної у м. Кривому Розі ради, належним чином повідомлений у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності .

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача та його представника, вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину в пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.11.2008 року (а.с. 5). Від шлюбі у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач ОСОБА_3, являється батьком ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.05.2009 року виданий Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції (а.с.6).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.08.2010 року шлюб між сторонами розірваний. Рішення набрало законної сили 13.08.2010 року (а.с. 7).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.04.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання ддоньки ОСОБА_5, у розмірі 700 гривень щомісячно (а.с. 9).

Згідно постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Філіна В. О. від 02.09.2011 року, відкрито виконавче провадження та розпочато стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 (а.с. 10).. Однак вже 09.11.2011 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу ОСОБА_3 оголошено у розшук (а.с. 13). Після розшуку відповідача зобов'язувався виконувати батьківський обов'язок та надавати доньці матеріальне утримання, що підтверджено його письмовим поясненням наданий начальнику Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ (а.с. 15). Але надалі відповідач ухилявся від виконання батьківського обов'язку та надання піклування як батька доньки, що підтверджено матеріалами справи . Станом на 01.12.2016 року заборгованість по виплаті аліментів на користь позивача на утримання доньки становить 45100,97 грн., що підтверджено розрахунком державного виконавця Мартусенко Н. М. Жовтневого відділу ДВС (а.с. 38).

Відповідно до довідки Комунального дошкільного навчального закладу № 142 ОСОБА_1 самостійно виховує дитину. Батько жодного разу не приводив дівчинку, не приймає участі у дозвіллі групи чи закладу, не цікавиться навчанням доньки. (а.с. 39).

На даний час ОСОБА_5 є ученицею Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 41, батько не займається вихованням доньки, батьківські збори не відвідує, в культурно-масових заходах школи та класу участі не бере.

Актом від 14.12.2016 року складений мешканцями будинку АДРЕСА_1, та завірений печаткою ТОВ "Житлокомцентр", підтверджено, що з моменту народження доньки по теперешній час батько дитини не бачили, до доньки не приходив, участі у її житті не приймає, вихованням займається лише ОСОБА_1 (а.с. 40) .

На даний час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, який зареєстрований 23.08.2013 року зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби КМУЮ у Дніпропетровській області (а.с.16). Від цього шлюбу у них народилась донька ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 піклується про доньку, надає її належний догляд, та медичне обстеження, лише мати займається її вихованням, відвідує батьківські збори, сприяє її всебічного розвитку та соціальної адаптації у соціумі, культурно розвиває.

Відповідно до висновку виконкому Покровської районної у місті ради "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3.", встановлено, що батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не виконує батьківських обов'язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, тощо, у зв'язку з чим виконком Покровської районної ради в місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допитані в судовому засіданні під присягою свідки ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12 повністю підтвердили обгрунтованість позовних вимог позивача стосовно позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, зазначаючи при цьому що ОСОБА_3 не піклувався про фізичний і духовний розвиток своєї доньки ОСОБА_5, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливало на її фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкувався з дитиною, не надавав дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, ніяким чином не виявляв інтересу до її внутрішнього світу та не створював умов для отримання нею освіти.

Виходячи з вищенаведеного встановлено, що своїми діями відповідач порушує свої зобов'язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме: "Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття". Аналогічне твердження закріплене і у ст. 150 СК України, якою передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У п. 6 преамбули Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: "Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння".

В ч. 2 ст. З Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: "Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи".

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. № 2402 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на вищевикладене, позивач навела досить вагомі обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, які в свою чергою є досить вагомими підствами для позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки ОСОБА_5, тому суд вважає позов обгрунтованим, підтвердженим матеріалами справи, показами свідків та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, п. 2 ч.1 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Покровської (Жовтневої) районної у м. Кривому Розі ради, про позбавлення батьківських прав, задоволити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_5, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року Кривому Розі, про що в книзі реєстрації актових записів про народження Саксаганського відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, 19.05.2009 року зроблений відповідний актовий запис № 552.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д .А. Кащук