У х в а л а

іменем україни

26 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тульчин-Нафта» до ОСОБА_6 про стягнення збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тульчин-Нафта» (далі − ТОВ «Тульчин-Нафта») звернулось до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що ТОВ «Титан» є власником автозаправної станції за адресою: вул. Леніна, 57-б, м. Тульчин.02 січня 2013 року між ТОВ «Титан» та ТОВ «Тульчин-Нафта» укладено договір оренди майна та обладнання № 9 строком на 12 місяців, який надалі було продовжено. 19 грудня 2013 року о 02 год. 19 хв. водієм автомобіля ВАЗ 2106 (номерний знак НОМЕР_1) ОСОБА_6було нанесено пошкодження колонки № 6 на автозаправній станції за вказаною адресою, зокрема водій ОСОБА_6 після заправлення свого автомобіля не витягнув заправний пістолет із горловини баку та відїхав від заправної колонки, внаслідок чого заправний пістолет вирвало з баку автомобіля, що призвело до пошкодження заправного пістолета, рукава колонки (шляхом його розтягування) та самої колонки, на якій від удару утворилась вмятина. Відповідач після вчиненого порушення зупинив автомобіль, закрив бензиновий бак, поставив заправний пістолет до колонки та поїхав, не повідомивши про вчинене чергового оператора. 19 грудня 2013 року комісією у складі відповідних працівників автозаправної станції був складений акт про пошкодження вказаної колонки, яка потребує відновлювальних робіт. Витрати, понесені ТОВ «Тульчин-Нафта» на відновлення поломок колонки, склали 2 049 грн 76 коп., які відповідач в добровільному порядку не відшкодував.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2016 року рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Тульчин-Нафта» завдані збитки у розмірі 2 049 грн 76 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судами встановлено, що ТОВ «Тульчин-Нафта» користується автозаправною станцією, яка знаходиться за адресою: вул. Леніна, 57-б у м. Тульчин, на підставі договору оренди майна та обладнання № 9 від 02 січня 2013 року, укладеного між цим товариством та ТОВ «Титан» строком на 12 місяців, який у послідуючому продовжено.

Згідно пояснювальної записки від 19 грудня 2013 року, наданої оператором даної автозаправної станції ОСОБА_7, 19 грудня о 02 год. 19 хв. водієм ОСОБА_6 на автомобілі ВАЗ 2106 (д.н.з.НОМЕР_2) було нанесено шкоду цій автозаправній станції.

Актом технічного обстеження паливно-роздавальної колонки № 6 на вказаній автозаправній станції «Титан» від 19 грудня 2013 року встановлені механічні пошкодження цієї колонки, а саме: пошкоджений пістолет для заливу пального в бензобак і він підлягає заміні; розтягнуто гумовий рукав для подачі пального, внаслідок чого з'явились тріщини на ньому через які притикає пальне, і він підлягає заміні; внаслідок натягання гумового рукава та вильоту заправного пістолета відбулись пошкодження паливно-роздавальної колонки, яка потребує ремонту.

Згідно з копіями видаткових накладних № 228 від 18 лютого 2014 року та № 214 від 7 травня 2014 року розмір завданої шкоди становить 2 349 грн 60 коп. Заявлений позивачем розмір шкоди 2049 грн. 76 коп.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Проте вищевказані положення норм процесуального права залишилися поза увагою апеляційного суду, який не встановив достатньо повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та не перевірив належним чином заперечень відповідача проти позову.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 212−214 ЦПК України належним чином з`ясував фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем у порушення ст. 57−60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, зокрема показань свідків, які були досліджені місцевим судом, й, не досліджуючи нових доказів, дійшов помилкового висновку про доведеність заявлених позовних вимог.

Таким чином, апеляційним судом було помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке ухвалено згідно із законом.

Керуючись ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2016 року скасувати, рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак