Справа № 185/252/17
Провадження № 2/185/1301/17
17 лютого 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О.,
за участю секретаря Мерцалової Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -
06 січня 2017 року позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.
Судова повістка про виклик до суду відповідачу не направлялась у зв'язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27 січня 2014 року відповідача було визнано винним у тому, що він 02 жовтня 2013 року приблизно о 18 годині 55 хвилин незаконно заволодів автомобілем НОМЕР_4, не впорався з керуванням автомобілем та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 біля СК «Дельфін», розташованого по вул. М.Жукова,2 в м. Донецьку.

Вказані обставини встановлені вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27 квітня 2014 року (арк.с.6,7), тому у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком автотоварознавчого дослідження №1818/1 від 14 листопада 2013 року (арк.с.15-18) встановлено, що вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля НОМЕР_3 складає 39850 грн. 70 коп.

Також висновком автотоварознавчого дослідження №1819/1 від 14 листопада 2013 року (арк.с.19-18) встановлено, що утилізаційна вартість автомобіля НОМЕР_3 становить 4783 грн. 51 коп.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином розмір збитку, що підлягає відшкодуванню становить 39850 грн. 70 коп. 4783 грн. 60 коп. = 35067 грн. 10 коп.

05 березня 2014 року власник автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної 02 жовтня 2013 року внаслідок ДТП з вини ОСОБА_1, який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП (арк.с.8).

Згідно наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3069 від 10 червня 2014 року (арк.с.27) відповідно до ст.41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на рахунок ОСОБА_2 перераховано 35067 грн. 19 коп. за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Перерахування МТСБУ коштів на користь ОСОБА_2 підтверджується платіжним дорученням № 1/21838 від 11 червня 2014 року (арк.с.28).

За змістом ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено випадки, в яких МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (п. 38.2.1 статті 38 цього Закону).

Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача на користь МТСБУ суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 35067 грн. 19 коп. в порядку регресу.

Крім того, позивачем були понесені витрати на послуги аварійних комісарів ТОВ «Експерт» у розмірі 1040 грн., які підтверджуються копією рахунку № 214 від 06 березня 2014 року та платіжним дорученням № 6334 від 27 травня 2014 року (арк.с.12,14).

Оскільки витрати на аварійних комісарів позивачем понесені у звязку з настанням страхового випадку - ДТП, який стався з вини відповідача, суд приходить до висновку, що зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Витрати, понесені позивачем за контрактом про надання правової допомоги в сумі 2000 грн (арк.с.29-32) не відносяться до судових витрат оскільки названа сума визначена за угодою між МТСБУ та ФОП ОСОБА_3 за ведення справи, як визначено п.1.1 Додаткової угоди №36 до Контракту про надання правової допомоги, особа, яка відповідно до контракту надає правову допомогу не приймала участі у судовому розгляді справи, тому граничний розмір витрат на правову допомогу не може бути розрахований відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Тому в частині стягнення з відповідача зазначених витрат позов задоволенню не підлягає.

Також відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 1378 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються платіжним дорученням (арк.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 57-61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.1191 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, повязані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 35067 (тридцять пять тисяч шістдесят сім) грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 1040 (одна тисяча сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.О. Головін