Провадження № 2/752/1208/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26.04.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Овдій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоришин Олег Петрович про визнання правочинів недійсним, визнання права на вступ у спадщину,
позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, і з врахуванням заяви про уточнення предмету позову просить визнати недійсним дублікат договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красієм В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 640, та визнати недійсним договір дарування зазначеної квартири, укладений 30.01.2007 р. між ОСОБА_8 і ОСОБА_3, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним Олегом Петровичем, зареєстрований в реєстрі за № 357, визнати право ОСОБА_1 на вступ в спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1998 р.
Навесні 2005 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_1 під час судового розгляду справи про відшкодування шкоди в Голосіївському районному суді м.Києва дізнались про те, що зазначена квартира була продана ОСОБА_8 на підставі договору купівлі - продажу від 22.12.2004 р., укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, який діяв як представник ОСОБА_8
Однак, будь-яких довіреностей ОСОБА_8 на представництво своїх інтересів ОСОБА_2 не видавав.
Звернувшись до Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 отримав копію зазначеної довіреності від 09.11.2004 р., посвідченої державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., в якій зазначено, що ОСОБА_8 . уповноважує ОСОБА_2 отримати дублікат договору купівлі-продажу квартири, посвідчен6ий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красієм В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 640 і бути представником з питань одержання довідки-характеристики, купувати, продавати за ціну та на умова на його розсуд належну ОСОБА_8 квартиру.
09.09.2005 р. Голосіївським районним судом м.Києва було ухвалено рішення на підставі якого договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 22.12.2004 р. був визнаний недійсним та визнано право власності на квартиру за ОСОБА_8
Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_8,, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вона, як донька померлого, є єдиною спадкоємицею його майна за законом.
Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав позивач дізналась про те, що АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 30.01.2007 р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 357. Зазначений договір також був укладений на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири від 11.11.2004 р.
Позивач посилається на те, що її батько квартири нікому не відчужував, до дня смерті проживав в ній, ніс витрати по її утриманню та сплачував комунальні послуги. Будь-яких осіб не уповноважував на відчуження зазначеної квартири.
З огляду на викладене, позивач просить визнати недійсним дублікат договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красієм В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 640, що отриманий на підставі недійсної довіреності, визнати недійсним договір дарування зазначеної квартири, укладений 30.01.2007 р. між ОСОБА_8 і ОСОБА_3, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним Олегом Петровичем, зареєстрований в реєстрі за № 357, оскільки він укладений на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири та довіреності, яка не видавалась ОСОБА_8, визнати її право на вступ в спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .
В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві.
Відповідачі в судове засідання не з»явились, про місце і час розгляду справи повідомлялись судом за місцем реєстрації. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання.
Третя особа в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем реєстрації здійснення нотаріальної діяльності.
За згодою позивач та її представника, на підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Судом встановлено, що АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1998 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красієм В.Я. та зареєстрованим за № 640.
Матеріали справи містять довіреність від 09.11.2004 р., що видана ОСОБА_8 на ім»я ОСОБА_11 на представництво його інтересів при отриманні дубліката договору купівлі-продажу квартири від 25.06.1998 р., реєстрації його в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, з питань отримання довідки-характеристики на квартиру, купівлі, продажу за ціною та на умовах на його розсуд належної ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_1, а також представництва інтересів в паспортному відділі з питань виписки та прописки.
11.11.2004 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красієм В.Я. ОСОБА_2 був виданий дублікат договору купівлі-продажу АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_8, від 25.06.1998 р. на підставі довіреності від 09.11.2004 р.
Дублікатом є другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал.
Дублікат документа повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин.
Статтею 53 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.
До вказаних осіб Закон відносить фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.
Як встановлено судом, 22.12.2004 р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності від 09.11.2004 р. на представництво інтересів ОСОБА_8, був укладений договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_8 В якості правовстановлюючого документа, що посвідчував право власності ОСОБА_8 на нерухоме майно, надано дублікат договору купівлі-продажу квартири від 25.06.1998 р.
09.09.2005 р. Голосіївським районним судом м.Києва було постановлено ухвалу про затвердження умов мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, третя особа: ВГІРФО Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації і за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_13, ОСОБА_2, третя особа: Київське міське управління юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру, відповідно до якої довіреність від імені ОСОБА_8 на ім»я ОСОБА_2, посвідчена державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І. 09.11.2004 р. і зареєстрованою в реєстрі за № 2-2286, а також договір купівлі-продажу від 22.12.2004 р., укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 на підставі довіреності від 09.11.2004 р. на представництво інтересів ОСОБА_8, АДРЕСА_1.
Як встановлено судом, 30.01.2007 р. приватим нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П. посвідчено договір дарування АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_8, на ім»я ОСОБА_3
В договорі зазначено, що зазначена квартира належить ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.06.1998 р., дублікат якого виданий 11.11.2004 р. за № 1820 та зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна.
Крім того, договір містить посилання на прийняття обдарованим від дарувальника ключів від квартири свідчать про передачу речі та підтверджено передачу відчужуваної квартири обдарованому.
Обдарований зобов»язався за свій рахунок здійснювати експлуатацію та ремонт квартири і нести витрати по утриманню прибудинкової території.
Однак, як встановлено судом, і підтверджено належними у справі доказами, ОСОБА_8 до дня смерті був зареєстрований та проживав в квартирі АДРЕСА_1 та ніс витрати по її утриманню.
Крім того, як вбачається з показів Федоришина О.П., який був допитаний в якості свідка в межах досудового розслідування, що проводиться Голосіївським УП ГУ НП у м.Києві за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.4 ст.190, КК України за фактом підробки документів та заволодіння шляхом шахрайства АДРЕСА_1, останній зазначив, що він не посвідчував договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 30.01.2007 р., оскільки почав посвідчувати договора відчуження лише з лютого 2007 року і наданий йому на огляд договір є підробленим.
Також судом в ході розгляду справи був оглянутий оригінал договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25.06.1998 р., який до дня смерті знаходився у ОСОБА_8, що свідчить про те, що будь-яких договорів відчуження квартири останнім не укладалось, оскільки відповідно до Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції, яка була чинна на момент вчинення оспорюваних правочинів, при укладенні договорів відчуження нерухомого майна оригінал правовстановлюючого документа, що посвідчував право власності відчужувача, вилучався.
Також зазначені обставини свідчать про те, що оригінал правовстановлюючого документа не був втрачений або пошкоджений, а отже і були відсутні підставі для видачі дубліката договору купівлі-продажу від 25.06.1998 р. кв.АДРЕСА_1, на підставі якого в подальшому був укладений оспорюваний договір дарування.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.
Законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 Цивільного кодексу України).
Зокрема, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з положеннями ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Враховуючи встановлені судом обставини в їх сукупності, а саме: наявність оригіналу договору купівлі-продажу від 25.06.1998 р., а отже відсутність підстав для видачі його дублікату, визнання недійсною довіреності від 09.11.2004 р., виданої на ім»я ОСОБА_2 на представництво інтересів ОСОБА_8, на підставі якої в подальшому був отриманий дублікат договору купівлі-продажу квартири від 25.06.1998 р. та вчинено договір дарування спірної квартири від 30.01.2007 р. на ім»я ОСОБА_3, беручи до уваги наведені судом норми чинного законодавства та досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання недійсним дублікату договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_8, виданого 11.11.2004 р., та договору дарування зазначеної квартири від 30.01.2007 р., в зв»язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Не підлягають задоволенню, на думку суду, вимоги позивача про визнання за нею права на вступ в спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постіно із спадкодавцм, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
Його спадкоємицею за законом є його донька - ОСОБА_1, яка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.
Звертаючись до суду з позовом про визнання за позивачем права на на вступ в спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, остання обрала спосіб захисту не передбачений чинним законодавством.
Право на вступ у спадщину позивача, як спадкоємиці першої черги після смерті ОСОБА_8, гарантовано законом і не потребує визнання його в судовому порядку.
Звернувшись у визначений спосіб до нотаріуса з заявою про вступ у спадщину спадкоємець набуває прав на весь обсяг спадкового майна, що належав померлому на час відкриття спадщини.
У разі, якщо спадкоємець у визначений законом спосіб не може оформити свої права на спадкове майна, зазначене право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом пред»явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем обраний не вірний спосіб захисту своїх спадкових прав, в зв»язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.3,10, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоришин Олег Петрович про визнання правочинів недійсним, визнання права на вступ у спадщину задовольнити частково.
Визнати недійсним дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красієм В.Я., та зареєстрованого в реєстрі за № 640, на купівлю квартири АДРЕСА_1.
Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, що укладений 30.01.2007 р. між ОСОБА_8 і ОСОБА_3, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним Олегом Петровичем, зареєстрований в реєстрі за № 357 від 30.01.2007 р.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя