Справа № 341/1992/16-ц
Провадження № 22-ц/779/714/2017
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горейко М.Д., Малєєва А.Ю.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина з апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду від 13 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

15 листопада 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 5596 гривень щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьох років.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що на даний час син ОСОБА_6 є повнолітнім, але стаціонарно навчається у Варшавському вищому навчальному закладі, і не може отримувати самостійного заробітку. Щорічно оплачує за навчання сина 3420 злотих, що згідно курсу НБУ на 14 листопада 2017 року становить 21682 гривень. Крім цього, на проживання, харчування та дорогу витрачає щомісячно для сина 1500 злотих, що становить 9510 гривень. Відповідач працює у Великобританії, отримує мінливий заробіток, допомоги для навчання сина не надає, тому просить стягнути аліменти у зв'язку з навчанням сина щомісячно у твердій грошовій сумі.

Рішенням Галицького районного суду від 13 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 для утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 5638 гривень щомісячно на час його навчання у Варшавському вищому навчальному закладі, але до досягнення ним двадцяти трьох років.

На дане рішення представник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Представник апелянта у скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним.

Суд не врахував при визначенні розміру аліментів, що ОСОБА_5 на даний час є непрацездатним у зв'язку з складною ситуацією на ринку праці у Великій Британії, у зв'язку з чим проходить курси перепідготовки. Позивач не надала суду належних і допустимих доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

Представлені позивачем докази про витрати на проживання та навчання сина є необґрунтовані та не доведені належними доказами.

Зокрема, посилання позивача на витрати в сумі 1500 злотих на проживання, харчування та дорогу нею обґрунтовуються тільки договором найму об'єкта від 31 травня 2015 року, який припинив свою дію 31 січня 2017 року, і відповідно на даний час є недійсним.

Також позивачем не підтверджено витрати на дорогу, зокрема, нею було надано єдину квитанцію від 09 лютого 2017 року на суму 500 гривень.

Слід зазначити, що відповідачем було підтверджено належними та допустимими доказами, що він систематично здійснює фінансову допомогу сину ОСОБА_6, зокрема, в період 2015-2016 років ним було надано допомогу в сумі 1818 злотих, що еквівалентно 12 033 гривень, і як наслідок становить 1000 гривень в місяць.

Тобто ним було повністю покрито його частину витрат (50%) на оплату навчання сина ОСОБА_7 у 2016 році.

Також судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що перебуваючи за кордоном, передавав колишній дружині кошти, які залишились у неї, і відповідно вона може здійснювати оплату за навчання сина ОСОБА_6. Даний факт підтверджується долученими до матеріалів справи заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_8, посвідченим приватним нотаріусом про неодноразові передачі коштів ОСОБА_3 на загальну суму 52 000 фунтів стерлінгів.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який вимоги скарги підтримав і вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти тільки у розмірі 1000 гривень щомісячно, позивача, та її представника, які вимоги скарги заперечили, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що повнолітній син сторін у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу згідно вимог ст. 199 СК України.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Галицького районного суду від 06 жовтня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_5З.) розірвано.

Відповідно до довідки № 462/2016 ОСОБА_7 є студентом Варшавського вищого навчального закладу і навчається на стаціонарній формі в період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2018 року (а.с.11-12). Згідно поданих квитанцій за період навчання перший-третій семестр 2016-2017 року вартість навчання складає 3420 польських злотих. Договором найму квартири, в якій проживає син сторін у місті Варшава, підтверджено також необхідність сплати за оренду житла та комунальних послуг.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції правильно встановлено, і цього не заперечує відповідач та його представник, що син потребує матеріальної допомоги. Відповідач та його представник не заперечили також, що матеріальна допомога сину фактично надавалась і до заявленого позивачем вимог.

Суд встановив, що відповідач тривалий час проживає у Великобританії, де й працює, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує стаціонарно навчатись. Позивач обґрунтувала необхідність витрат пов'язаних з навчанням сина, і обґрунтовано вимагає їх половину покласти на відповідача, як батька.

Доводи представника апелянта, що батько ОСОБА_5 у зв'язку з поданням заявки на візу для залишення в Об'єднаному Королівстві, і не може у цей період працювати, не підтверджує фактично, що він дійсно не працює, одночасно представник подав суду ряд документів, які підтверджують суттєві витрати у зв'язку з проживанням.

Представник апелянта підтвердив, що відповідач на даний час проживає крім допомоги дружини і на заощадження, однак йому невідомо про розмір таких заощаджень.

Представник апелянта необґрунтовано зазначає у скарзі, що витрати сина на проживання згідно договору оренди житла закінчились до 31 січня 2017 року. Позивачем суду подано новий договір оренди з 01 лютого 2017 року до 31 січня 2018 року і у зв'язку з цим необхідність матеріальних витрат.

Доводи представника апелянта про необхідність надання допомоги матері апелянта у даному випадку, враховуючи його можливості, не можуть бути підставою для зменшення сплати аліментів для утримання сина у розмірі 1000 гривень щомісячно.

Колегія суддів також не може взяти до уваги як підставу для зменшення розміру аліментів пояснення відповідача, що він у період спільного проживання передав дружині 52000 фунтів стерлінгів, і вона ці кошти може використати для навчання сина ОСОБА_6. Позивач заперечує факт передачі зазначеної суми коштів, і суд у даному випадку не вправі зараховувати колишні кошти до вимог, які позивач просить відшкодувати до витрат на навчання повнолітнього сина до закінчення навчання, коли батько зобов'язаний надавати допомогу саме на час навчання.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: М.Д. Горейко

А.Ю. Малєєв