РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2017 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 182АІ1 від 24.07.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 133 600,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 02.07.2017 року. З метою забезпечення виконання зобовязань позивачем з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договору поруки, за умовами яких вони добровільно взяли на себе зобовязання відповідати за виконання позичальником умов кредитного договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.06.2016 року має заборгованість у розмірі 168 972,37 грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 86 839,62 грн., сума заборгованості за відсотками 40 035,37 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 19 814,00 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 14 042,84 грн., інфляційні витрати за кредитом 4 816,34 грн., інфляційні витрати за відсотками 3 424,20 грн. Просить стягнути солідарно вказану заборгованість з відповідачів та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково у розмірі заборгованості за кредитом 86 839,62 грн. та заборгованості за відсотками 40 035,37 грн., а нараховану пеню не визнає, оскільки зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на території, де проводилася АТО, тому банк обовязаний був скасувати пеню.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності за участі представника.

Представник відповідачів, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримали подані письмові заперечення та просила позов задовольнити частково.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне.

Відповідно до договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 182АІ1 від 24.07.2012 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, останній отримав кредит у розмірі 133 600,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 22 липня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,50% річних за перший період користування кредитом, тобто до 01.07.2013 року, а в подальшому розмір відсоткової ставки визначається згідно п. 2.7 укладеного договору, для оплати придбаного автомобіля марки Skoda Ocnavia A5 Ambition, рік випуску 2012, сірого кольору, тип кузову легковий хетчбек, державний номер НОМЕР_1.

Згідно договору поруки № 182АІ1 П/1 від 24.07.2012 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор), ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_2 (поручитель), остання зобовязалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором № 182АІ1 від 24.07.2012 року.

Згідно договору поруки № 182АІ1 П/2 від 24.07.2012 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор), ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_3 (поручитель), остання зобовязалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором № 182АІ1 від 24.07.2012 року.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.06.2016 року має заборгованість у розмірі 168 972,37 грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 86 839,62 грн., сума заборгованості за відсотками 40 035,37 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 19 814,00 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 14 042,84 грн., інфляційні витрати за кредитом 4 816,34 грн., інфляційні витрати за відсотками 3 424,20 грн.

У цивільній справі № 6-1599цс15 від 03 лютого 2016 року Верховний суд України зробив такий правовий висновок.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі не встановлення такого строку порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З огляду на положення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог цієї норми.

При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 6.2) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно п. 1.1.1 кредитного договору погашення кредиту здійснюватися в наступного порядку до 24 числа (включно) кожного місяця, починаючи с серпня 2012 року у розмірі 2 226,67 грн.

Сторонами не оспорюється, що останній платіж по кредитному договору був здійснений 23 квітня 2014 року.

Отже, саме з 25 травня 2014 року у позивача виникло право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів.

Оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише у вересні 2016 року, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителів позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, суд вважає неправомірним нарахування позивачем у справі за даним кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 станом на вересень 2016 року (час звернення до суду) є зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівку було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Селидове, Донецької області.

За наданими представником позивача розрахунками заборгованості (а.с.9 оборот) встановлено, що пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 19 814,00 грн. та пеня за відсотками у розмірі 14 042,84 грн. розраховані позивачем з 17.06.2015 року по 15.06.2016 року, тобто під час дії вищевказаного закону, а тому в цій частині слід відмовити.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 16.06.2016 року без врахування нарахованої пені складається із заборгованості за кредитом у розмірі 86 839,62 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 40 035,37 грн., інфляційні витрати за кредитом у розмірі 4 816,34 грн., інфляційні витрати за відсотками у розмірі 3 424,20 грн., а всього 135 115,53 грн.

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2 534,59 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 26.07.2016 року. Оскільки позов задоволено частково (79,96% = 135 115,53 грн.*100%/168 972,37 грн.), тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 026,66 грн. (79,96%*2 534,59 грн./100%).

Керуючись ст. ст. 1054, 610, 612 ЦК України, ст. ст. 76, 79, 88, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» () заборгованість по кредитному договору у розмірі 135 115 (сто тридцять пять тисяч сто пятнадцять) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» () судовий збір у розмірі 2 026 (дві тисячі двадцять шість) грн. 66 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Владимирська