Справа № 541/512/17
Номер провадження 2/541/461/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 травня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі - Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

07.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В направленому на адресу суду позові позивачка ОСОБА_1 зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого вони мають спільну дитину -сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду.

Просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, але направила на адресу суду телеграму про проведення розгляду справи з якої вбачається, що позов нею підтримується.

Відповідач ОСОБА_2 про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України за місцем реєстрації. В судове засідання не з'явився. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину -сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Зазначений обов'язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ (ст.159 ЦПК України), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 58, 59, ч.3 ст.61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При цьому, згідно із ст.60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до довідки голови вуличного комітету позивачка ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та на її утриманні перебуває син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач має утримувати свою неповнолітню дитину, розмір аліментів на стягненні якого наполягає позивачка відповідає принципам розумності та справедливості і не призведе до порушення як прав дитини так і прав відповідача, зважаючи на що позов підлягає до задоволення.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 208; 214; 215; 224, 225, 226 ЦПК України; ст.ст. 180; 181; 182 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Заріг, Оржицького району, Полтавської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 березня 2017 року і до повноліття сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Стягти з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. (шістсот сорок гривень) судового збору.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області на протязі 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко