У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року у справі за заявою головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ЧерновоїЛюдмили Володимирівни про відстрочку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області звернувся до суду з указаною вище заявою, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» від 30 серпня 2013 року у розмірі 282 219 грн 68 коп. та заборгованість за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» від 2 вересня 2013 року у розмірі 283 667 грн 59 коп. 20 жовтня 2015 року державним виконавцем на підставі виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 8 жовтня 2015 року, на виконання вищевказаного судового рішення, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами банківського вкладу.

Заявник указував про те, що банк у процесі виконання рішення суду звернувся до нього з заявою про відстрочку виконання рішення суду на один рік, зазначаючи про те, що наявні обставини, які утруднюють виконання судового рішення, а саме політична криза, воєнні події на сході України та окупація Автономної Республіки Крим, що призвели до відтоку коштів, розміщених на рахунках фізичних та юридичних осіб. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Національного банку України з заявою про рефінансування. Заявник підтримав ці доводи банку.

З урахуванням наведеного державний виконавець просив судвідстрочити виконання вказаного судового рішення на 1 рік.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року, заяву головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області залишено без задоволення.

У касаційнійскарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судовірішення скасувати й ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши норми процесуального права, дійшов вірного висновку про те, що відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні утруднення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим (ст. 373 ЦПК України).

Суди дійшли правильного висновку про те, що заявником, а також ПАТ КБ «ПриватБанк», як боржником у виконавчому провадженні, не надано належних та допустимих доказів, що є їх процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), щодо наявності виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення суду.

Суди дійшли вірного висновку про те, що з урахуванням обставин справи доводи заявника та боржника про матеріальне становище банку не дають достатніх підстав для відстрочки виконання рішення суду, чим можуть бути порушені права стягувача.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ЧерновоїЛюдмили Володимирівни про відстрочку виконання рішення суду за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направитизаявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько