Справа № 464/7973/15-ц
пр.№ 2/464/264/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 77207, 57 доларів США заборгованості за кредитним договором № LVLCAK00130019 від 14.11.2006 року. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.11.2006 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № LVLCAK00130019, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 19126,73 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.11.2013 р. В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 між позивачаем та відповідачем ОСОБА_3 14.11.2006 року було укладено договір поруки № LVLCAK00130019, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність перед банком на рівні з позичальником за кредитним договором. Однак, відповідачі взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконали, належним чином не повертали отримані кошти та не сплачували нараховані відсотки згідно встановленого графіку. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 22.07.2015 року становить 77207,57 доларів США, що станом на 22.07.2015 року складає 1700110,69 гривень. У звязку із чим просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач, скерувавши вимоги про повне дострокове погашення всієї суми кредиту від 23.09.2010 року та 07.10.2010 року, змінив строк виконання зобовязання, відтак, подав даний позов із пропуском трирічного строку позовної давності. Просить застосувати наслідки пропуску строків позовної давності та відмомити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що банком в односторонньому порядку було збільшено як розмір зобов'язання, так і розмір відсотків без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. У зв»язку із наведеним вважає, що в в силу ч.1 ст.559 ЦК України порука припинилась. Просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 14.11.2006р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № LVLCAK00130019, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 19126,73 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.11.2013 року. (п.1.1 кредитного договору). 14.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого позивач надав в заставу автомобіль марки «Шкода», модель «ОСОБА_1 1.6», 2006 року випуску, тип ТЗ: Легковий комбі В, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальником по кредитному договору 14.11.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № LVLCAK00130019/1, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_4 зобовязався відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник ОСОБА_2, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів (п.1.1 договору поруки).

Відповідно до п.2.2.2 кредитного договору № LVLCAK00130019 позичальник зобовязується сплачувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до п.1.1, 3.1, 3.2 даного договору, а повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 22.07.2015р. сума боргу за кредитом становить загальна сума боргу за кредитним договором становить 77207, 57 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 15702,01 дол.США; заборгованість по процентам за користування кредитом 15213,60 дол.США; заборгованість по комісії за користування кредитом 1365,78 дол.США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 44926,18 дол.США; загальна сума заборгованості 77207,57 доларів США.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львові від 08.02.2011 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVLCAK00130019 від 14.11.2006р. в сумі 17583,53 доларів США, звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки Шкода, модель Октавія, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного транспортного засобу Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанкз укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, із зняттям вказаного транспортного засобу з обліку в органах ДАІ, а також з наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк Приватбанк всіх повноважень необхідних для здійснення продажу вказаного транспортного засобу.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1, ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252255 ЦК.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору відповідач (позичальник) був зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, та сплати процентів 10 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим з утворилася заборгованість за кредитним договором, останній платіж вчинений ним 29.10.2009р.

Зважаючи на те, що 13.10.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави автомобіль в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVLCAK00130019 від 14.11.2006 року, перебіг строку позовної давності (в силу ч.2 ст.264 Цивільного кодексу України) розпочався 13.10.2010 року та відповідно 13.10.2013 року сплив, а позивач звернувся до суду із даним позовом лише 18.09.2015 року. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено.

Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 Цивільного кодексу України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині позовних вимог до ОСОБА_2 слід відмовити, у звязку із пропуском строку позовної давності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком.

Вказана правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12 та в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для застосування.

Як встановлено судом, відсотки за користування кредитом за період з 14.11.2006 року до 01.11.2008 року розраховувались, виходячи зі ставки 12% річних, а починаючи з 01.11.2008 року проценти були банком підвищені до 14,04% річних, що підтверджується розрахунком заборгованості у даній справі та розрахунком заборгованості в справі №2-228/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, у зв»язку із невиконанням умов даного кредитного договору.

Крім того, із розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах оглянутої справи №2-228/11, вбачається, що станом на 04.06.2010р. заборгованість ОСОБА_2А за основним зобов»язанням (тілом кредиту) становить 14 634,69 дол.США. Однак, згідно розрахунку долученого позивачем до даного позову станом на 22.07.2015р. заборгованість ОСОБА_2А за основним зобов»язанням (тілом кредиту) становить 15 702,01 дол.США. Заначені обставини свідчать про збільшення розміру наданого ОСОБА_2 розміру кредиту. Вказане підвищення розміру кредиту та відсотків мало місце за відсутності згоди на таке поручителя.

З огляду на підвищення позивачем розміру кредиту та процентів за користування кредитом з 12% річних до 14,04% річних, без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, суд приходить до висновку про припинення з 01.11.2008 року поруки за договором поруки № LVLCAK00130019/1 від 14 .11.2006 року, а відтак, в задоволенні позову в частині позовних вимог до ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі ст.ст.257, 261, 267, 553, 559, 526, 527, 530, 553, 554, 611, 1050, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212-218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча Бойко О. М.