У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шеремет А.М., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

за участі: позивача і представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-комунального підприємства "Сонячне" на рішення Рівненського міського суду від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства "Сонячне" про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 15 листопада 2016 року позов задоволено частково:

Стягнуто з Житлово-комунального підприємства "Сонячне" (далі - ЖКП "Сонячне") на користь позивача 9 147, 19 гривень матеріальної шкоди та 2 000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ЖКП "Сонячне" в дохід держави 1 102, 40 гривень судового збору.

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність і необґрунтованість через порушення норм матеріального і процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

На її обґрунтування зазначалося про хибність оцінки свідчень ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, оскільки їхні показання як свідків є суперечливими. Неправильно встановленими вважає і обставини травмування позивача, адже з епікризів №№22533 та №18106 лікарів-травматологів видно, що подія мала місце близько 24 год. ночі з 23 на 24 вересня 2015 року.

Не погоджується відповідач і з наявністю причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю працівників ЖКП "Сонячне" та отриманням позивачем травми. Так, забезпечення послуг зовнішнього освітлення покладено на КП "Міськсвітло", тоді як освітлення входу у під'їзд здійснюється за рахунок відповідача. Будь-яких звернень про відсутність освітлення біля входу у 7-й під'їзд буд. АДРЕСА_1 отримано не було, крім заявки від 11 год. 48 хв. 24 вересня 2015 року, несправність за якою того самого дня була усунена.

Помилковість висновків суду полягає також у тому, що розслідування за наслідками нещасного випадку не проводилося, акт про це не складався, а позивач не зверталася до балансоутримувача з відповідною вимогою. Акт громадської організації "Рівненський громадський контроль" огляду приямку під'їзду вважає неналежним доказом у справі через його складення особою, яка не має відповідного дозволу на здійснення, проведення технічного обстеження стану конструкцій будівель і споруд.

Вважає, що твердження суду про винуватість відповідача не ґрунтуються на нормах ст.ст. 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України та зроблені без урахування ст.ст. 10, 60, 58-59 ЦПК України.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову в позові.

Позивачем рішення суду не оскаржувалося.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правильно виходив з доведеності та обґрунтованості позову, оскільки факт завдання відповідачем шкоди ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону і ним не спростований.

Як правильно встановлено судом, 24 вересня 2015 року ОСОБА_1, повертаючись увечері додому, впала в яму біля підвального приміщення, яка знаходиться біля під'їзду №7 по АДРЕСА_1. Вхід до підвального приміщення не огороджений, має приямок висотою 13 см. У результаті падіння позивач отримала закритий уламковий перелам правої плечової кістки в с/з зі зміщенням, уламковий перелам правої променевої кістки в т.м. без зміщення. В зв'язку з лікуванням її було прооперовано, вона проходила курс лікування та реабілітації. Відновлення здоров'я коштувало певних витрат, зокрема на придбання ліків та лікарських засобів нею витрачено 8 522, 19 гривень і на проведення реабілітаційних процедур (заняття в басейні) - 625 гривень, а разом - 9 147, 19 гривень.

Та обставина, що саме ця сума була понесена позивачем при лікуванні, відповідачем не заперечується і стверджується перевіреними судом товарними чеками, чеками, квитанціями та рахунками на оплату (а.с. 13-20).

Крім матеріальної шкоди, позивач зазначала, що їй завдано і моральної шкоди, яка полягала у тому, що ушкодженням здоров'я завдано значних фізичних страждань та болю, понесення витрат та часу на періодичне лікування. Розмір моральної шкоди оцінювала у 2 000 гривень.

Щодо самого факту отримання ушкодження здоров'я, то судом правильно взято до уваги показання свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які вказали про обставини події, знаходження позивача в ямі та відсутність освітлення біля під'їзду будинку. При цьому також враховано показання свідка ОСОБА_5, який засвідчив про він, бувши лікарем швидкої допомоги, виявив ОСОБА_1 в ямі, допоміг їй дістатися з неї і доставив її в лікарню. Епікризами відділення травматології та ортопедії №№18106 і 22533 Рівненської центральної міської лікарні, а також даними медичної картки хворого №739 і направленням в РОКЛ від 08.01.2016 року зафіксовано наслідки падіння позивача - ушкодження її здоров'я за встановлених обставин (а.с. 8-12, зв.).

Ці обставини перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з бездіяльністю ЖКП "Сонячне", яке не забезпечило в темну пору доби освітлення біля під'їзду взагалі, що правильно з'ясовано судом першої інстанції.

Правила благоустрою міста Рівне, що затверджені рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року №512, вказують про зобов'язання відповідальних осіб підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, юридичних та фізичних осіб, що використовують будинки і споруди та приміщення в них, утримувати в належному стані території, надані їм в установленому законом порядку. Власники (балансоутримувачі), орендарі житлових будинків та прибудинкових територій зобов'язані своєчасно усувати недоліки в освітленні входів до під'їздів, сходових кліток, вуличних та будинкових покажчиків житлових будинків. Над кожним входом у будинок або поряд з ним повинні бути встановлені світильники, які забезпечують освітлення на площадці основного входу, на запасному або технічному вході та пішохідній доріжці завдовжки 4 м біля основного входу в будинок (пункти 3.5., 3.5.4.11., 10.2.7).

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать зокрема послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень, прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а аткож шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. першому п. 3 своєї постанови №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин застосуванню підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання про часткове задоволення позову і відшкодування з відповідача на користь ОСОБА_1 9 147, 19 гривень матеріальної шкоди та 2 000 гривень моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про хибність оцінки судом показань ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 спростовуються тим, що ці свідчення повністю узгоджуються між собою, є послідовними і переконливими, вони дані очевидцями події з попередженням їх під розписку про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та за відмову від давання показань з приведенням свідків до присяги, а також збігаються з іншими доказами у справі.

Не заслуговують на увагу і посилання автора скарги про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю відповідача та ушкодженням здоров'я ОСОБА_1 Так, ця обставина об'єктивно і всебічно перевірена судом і з'ясовано наявність отриманих позивачем травм внаслідок падіння у яму з відсутністю освітлення біля під'їзду будинку, обов'язок по забезпеченню чого законом покладено на ЖКП "Сонячне".

Необґрунтованими є і доводи відповідача про відсутність акту службового розслідування за наслідками травматизму, оскільки згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Не можна погодитися і з його доводами про неправильне застосування норм матеріального права, адже спростовуються правильністю висновків суду.

Щодо покликань про порушення норм процесуального права, то фактів таких недодержань процесуального закону, що потягли би помилкове вирішення справи, ЖКП "Сонячне" не навело, а апеляційним судом не було здобуто.

Так, згідно із ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Решта доводів апеляційної скарги також є необґрунтованими і не заслуговують на увагу колегії суддів.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому доводи особи, що подала апеляційну скаргу, на необхідність та вимушеність захисту його прав, порушуючи тим самим права позивача, є неприйнятними для апеляційного суду.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 3, 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Житлово-комунального підприємства "Сонячне" відхилити, а рішення Рівненського міського суду від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: