УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Мукачівської міської ради Закарпатської області, виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на гараж, визнання протиправним та скасування пункту рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 15 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді гаражу АДРЕСА_1 будучи членом якого з 1990 року він побудував вказаний гараж та користувався ним до своєї смерті. Оскільки за життя її батько документи про право власності на вказаний гараж не оформив, вона не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину у вигляді зазначеного гаражу у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У квітні 2014 року вона дізналась, що рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 26 травня 2010 року № 114, зокрема п. 2.2 цього рішення надано дозвіл ОСОБА_5 завершити будівництво вказаного гаражу, виготовити проектно-технічну документацію та погодити її в установленому законом порядку, на підставі якого ОСОБА_5 виготовив технічну документацію на цей гараж. Вважала, що вказаним рішенням міської ради порушено її права, як спадкоємця після смерті батька - ОСОБА_6, на отримання вказаного гаражу у власність.

Ураховуючи наведене, позивач просила визнати за нею право власності на спірний гараж в порядку спадкування та визнати п. 2.2 рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 26 травня 2010 року № 114 незаконним та скасувати його.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду закарпатської області від 29 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 2.2 рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 26 травня 2010 року № 114 в частині надання дозволу завершити будівництво цегляного гаражу в автогаражному утворенні «Будіндустрія» по вул. І. Франка, б/н у м. Мукачево Закарпатської області громадянину ОСОБА_5, виготовлення проектно-технічної документації та погодження її в установленому порядку. У решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позивач, як спадкоємець після батька, який був забудовником спірного гаражу, має право на спадкування його майнових прав та обов'язків, як забудовника. Оскільки спадкодавець за життя не набув в установленому законом порядку право власності на спірний гараж, підстав для визнання права власності на нього за позивачем, як спадкоємцем, немає.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В.Закропивний

С.П.Штелик