Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2935/12-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 19 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухна О.М.

суддів Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Кредитна спілка «Сіон», про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2014 року,

встановила:

У липні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 34763,18 грн., у подальшому збільшивши суму до 49462,28 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.06.2008 року між ОСОБА_3 та Кредитною спілкою «Сіон» (далі КС «Сіон») укладено договір споживчого кредиту, за яким позичальнику надано кредит в сумі 10000 грн. зі сплатою 36% річних. 31 жовтня 2011 року КС «Сіон» відступило право вимоги за договором позивачу. Оскільки відповідач не виконувала належним чином кредитні зобовязання, позивач просить стягнути заборгованість станом на 02.07.2012 року.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 49462,28 грн. заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 494,62 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить рішення суду скасувати. Зазначає, що КС «Сіон» позбавлена у 2010 році ліцензії фінансової установи, а тому незаконно передала права вимоги фізичній особі. Вважає договір відступлення прав вимоги недійсним та таким, що приховує договір факторингу.

Відповідач підтримала доводи апеляційної скарги і вважає, що кредитна спілка не мала законних підстав відступати свої права.

Позивач заперечив у задоволенні скарги і зазначив, що договір про відступлення прав вимоги укладено законно, оскільки рішеннями судів на його користь стягнуто з КС «Сіон» заборгованість і виконавчі листи знаходяться на виконанні у виконавчій службі, а договір укладено у звязку із взаємозаліком. Вважає, що відповідач пропустила сторок на апеляційне оскарження, що є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов і посилаючись на ст.ст.525, 526, 625 ЦК України, суд виходив із наявності між сторонами зобовязальних відносин, які виникли на підставі договору про відступлення прав вимоги та кредитного договору.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суду зазначаються встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи, не зазначив, які правовідносини існують між сторонами, застосувавши лише загальні норми зобовязальних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що КС «Сіон» мала ліцензію на вид діяльності 65.22.0 надання кредитів (а.с.196-198)..

27.06.2008 року між КС «Сіон» та ОСОБА_3 укладено договір споживчого кредиту № 342, за яким ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 10000 грн. на строком до 27.06.2009 року та сплатою 36% річних.

Пунктом 3.6 договору передбачено збільшення вдвічі процентної ставки при порушенні строків сплати платежів більше ніж на три робочі дні.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Таким чином, між КС «Сіон» та ОСОБА_3 виникли правовідносини, що регулюються законодавством про кредитування.

Відповідачем сплачено : 500 грн. 28.07.2008 року, 688 грн. 01.08.2008 року, 1140 грн. 27.08.2008 року, 600 грн. 27.09.2008 року, 486 грн. та 1500 грн. 11.06.2009 року.

У звязку із простроченням сплати платежів більше ніж на три робочі дні, КС «Оберіг» списало 1500 грн., наданих відповідачем у забезпечення договору по договору блокованого рахунку № 342 від 27.06.2008 року згідно п.4.3 кредитного договору.

Розпорядженням Держфінпослуг № 48 від 21.01.2010 року прийнято рішення про виключення КС «Сіон» та її відокремлених підрозділів з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с.49, 161).

31.10.2011 року між КС «Сіон» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким ОСОБА_2 передано права вимоги за кредитним договором № 342 від 27.06.2008 року, заборгованість по якому станом на 31.10.2011 року становить 12774 грн., з яких : кредит 6701 грн., проценти 6073 грн.

Позивачем нарахована заборгованість за договором станом на 14.05.2014 року в сумі 49462,28 грн., з яких заборгованість: за кредитом 7700 грн., по процентам 4382 грн., по процентам за прострочення сплати 31271,49 грн., інфляційним втратам 6038,79 грн.

За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобовязанні не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 цього Закону визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Ураховуючи, що спірні зобовязання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з фізичною особою, надання кредитних коштів здійснено за рахунок обєднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобовязання тісно повязані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобовязаннях не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець, з огляду на особливості правового статусу, визначеного Законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження Законом не передбачені, а укладений договір відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків.

Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України по справах №№ 6-59цс15 та 6-667цс15.

Враховуючи наведене, підстав для стягнення коштів не було, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Доводи позивача про пропуск строку на апеляційне оскарження спростовуються матеріалами справи, згідно яких відповідачем доведено поважність причин пропуску, що стало підставою для його поновлення (надіслання судом відповідачу копії повторного заочного рішення із зазначенням можливості його перегляду як заочного, прийняття до розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення та направлення копії ухвали про повернення цієї заяви через 2 роки після дати, зазначеної в ухвалі).

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги в сумі 544,09 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2014 року та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 544,09 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді