Справа № 758/5334/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С.,

присяжних - Івановської О.В., Герасименко Н.Ф.

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

прокурора - Павліченко В.О.

представника заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації - Хайлова М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_4, визнаної у судовому порядку недієздатною, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку відносно ОСОБА_4,1966 року народження, яку за направленням психоневрологічного диспансеру 13.04.2017 року було госпіталізовано до відділення №8 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», доставлену швидкою психіатричною бригадою, у зв'язку із погіршенням психічного стану, тяжким психічним розладом у формі важкої розумової відсталості з емоційно-вольовою недостатністю, виявом розладів поведінки, які проявляються у неспокої, безсонні, тривозі, неможливості самостійно себе обслуговувати, не можливістю виконання простих задач, не може без сторонньої допомоги користуватись побутовими електро-, водо- та газовими пристроями, неспроможності самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, потребою в наданні психіатричної допомоги та вирішення соціальних питань в умовах психіатричного стаціонару (опікун помер 12.04.2017 року).

Посилається на те, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2007 року ОСОБА_4, визнана недієздатною та їй було призначено опікуна ОСОБА_5

Зазначає, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

Мотивує вимоги тим, що згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення.

Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Зазначає, що ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад у формі: Важка розумова відсталість з емоційно-вольовою недостатністю. Психопатоподібний синдром.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи загострення психічного захворювання та стану ОСОБА_4 ,оскільки остання потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару звертаються з вказаною заявою до суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_4, просив суд задовольнити заяву, оскільки остання потребує лікування відносно її стану саме в умовах стаціонару, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану та смертю опікуна та для вирішення соціальних питань в умовах стаціонару, потреби надання їй психіатричної допомоги.

Згідно наданої суду довідки ТМО «Психіатрія» (а.с.18) ОСОБА_4 не може бути присутньою в судовому засіданні у зв'язку із важким соматичним станом здоров'я ( у хворої відмічається розлад шлунково-кишкового тракту( діарея), значне зниження артеріального тиску. Зовні ослаблена, лежить в ліжку, інструкції не виконує.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати лікування, оскільки стан недієздатної загострився, вона самостійно невзмозі себе обслуговувати, приготувати їжу, фактично не розмовляє, вважає, що її госпіталізація є необхідною на даний час з метою покращення її стану і лікування стаціонарно доцільне, вона не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії, тривожна,відчуває постійний страх, перебувала в квартирі більше доби з померлим батьком і тому необхідно надання їй допомоги в умовах саме стаціонару для вирішення також і її соціальних питань.

Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_4, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра

Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» - Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного заклад на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 14.04.2017 року ОСОБА_4 - страждає тяжким психічним захворюванням у формі: Важка розумова відсталість з емоційно-вольовою недостатністю. Психопатоподібний синдром. Потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворої, виявом розладів поведінки, які проявляються у неспокої, безсонні, тривозі. На перший план виступає різке інтелектуально - мнестичне зниження - самостійно себе не обслуговує, не виконує простих задач. Не може без сторонньої допомоги користуватись побутовими електро, водо та газовими пристроями. Враховуючи важку розумову відсталість та непередбачуваність поведінкових реакцій хвора не може прогнозувати наслідки своїх дій. Хвора потребує надання психіатричної допомоги та вирішення соціальних питань в умовах психіатричного стаціонару.

З наданого суду рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2007 року, вбачається, що ОСОБА_4, визнана недієздатною та їй призначено опікуна ОСОБА_5У.( а.с.2).

З наданих суду матеріалів вбачається, що опікун ОСОБА_5 помер 12.04.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, на даний час опікун не призначений.

Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворої психічного розладу, що виражається у наявності стійких неадекватних дій, некритичності до стану свого здоров'я, захворювання, його проявів, погіршення психічного стану, важкою розумовою відсталістю, потреби перебування її у стаціонарі та необхідності стаціонарного лікування, суд вважає необхідним задовольнити вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію до Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко
ПрисяжніІвановська О.В. Герасименко Н.Ф.