Справа № 299/3712/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Джуги С.Д.

у участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат ОСОБА_2 на заочне рішення Виноградівського районного суду від 16 січня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом щодо виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_3, який на підставі рішення Виноградівського районного суду від 08.04.2013 року, розірвано. Від шлюбу в сторін народилось четверо дітей: син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4, в актовому записі про народження яких позивач записаний батьком. Однак у позивача є сумніви щодо його батьківства по відношенню до двох дітей. Зокрема щодо сина ОСОБА_8, який народився через 17 днів після їхнього одруження з відповідачкою, так-як до одруження були періоди коли вони не проживали та щодо сина ОСОБА_9, який народився 02.08.2012 року, в той час, коли позивач з відповідачкою вже тривалий час, з 2010 року спільно, не проживали. Посилається на те, що з відповідачкою припинили спільне проживання та ведення господарства в 2010 році, що підтверджено рішенням Виноградівського районного суду від 08.04.2013 року про розірвання шлюбу. На підставі наведеного, просив виключити з актового запису №316 складеного 09.12.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області про народження ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5, відомості про ОСОБА_1, як про батька дитини, а також виключити з актового запису №244 складеного 23.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області про народження ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_6, відомості про ОСОБА_1, як про батька дитини.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 16.01.2017 року в задоволенні даного позову, відмовлено.

На заочне рішення суду ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_3 ухиляється від проведення експертизи, а тому на підставі ст. 146 ЦПК України слід визнати встановленими обставини щодо яких призначалася експертиза.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Із даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки він відповідає наявним у справі матеріалам та не спростовується доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини.

Згідно ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 13.11.2004 року (а.с.8), та розірваний відповідно до рішення Виноградівського районного суду за №299/935/13-ц від 08.04.2013 року, (а.с.15).

За час перебування в шлюбі у відповідачки народилися діти:

син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №008529 від 07.04.2005 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №316 від 09.12.2004 року (а.с.10);

донька ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №093631 від 06.03.2008 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №80 від 06.03.2008 року (а.с.12);

син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №152091 від 06.11.2009 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №321 від 06.11.2009 року (а.с.11),

та син ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №233826 від 23.08.2012 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №244 від 23.08.2012 року (а.с.9) по відношенню до яких позивача - ОСОБА_1, у відповідності до положень частини 2 статті 122 Сімейного Кодексу України, записано батьком.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 05.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів, тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для зясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Судом першої інстанції абсолютно вірно зазначено, що обставини стосовно відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною можуть встановлюватися виключно на підставі молекулярно-генетичної експертизи. Відсутність такого висновку унеможливлює задоволення позову про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою суду першої інстанції від 18.03.2016 року було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу для зясування факту кровного споріднення між позивачем ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4, матірю яких є ОСОБА_3.

Однак, ухвала про призначення експертизи не була виконана, оскільки відповідачка ОСОБА_3 з дітьми не зявились для забору крові, у звязку із чим, забір крові не був проведений (а.с. 60, 61).

За таких обставин, зважаючи на відсутність у матеріалах справи відповідного висновку судової молекулярно-генетичної експертизи, суд правомірно відмовив у задоволенні позову.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на приписи ст. 146 ЦПК України, оскільки згідно даної норми суд може визнати факт, для зясування якого її було призначено лише у разі ухилення сторони від участі в експертизі.

У той же час, із матеріалів справи неможливо достеменно встановити факт ухилення ОСОБА_3 від участі в експертизі. Зокрема, відповідач жодного разу не була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, а відтак, не можна стверджувати про те, що вона взагалі знала про існування даної справи.

При цьому, судом першої інстанції у відповідності до приписів ч. 3 ст. 122 ЦПК України направлявся відповідний запит щодо встановлення місця реєстрації ОСОБА_3. Згідно відповіді ДМС Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 11.01.2016 року - ОСОБА_3 значиться знятою з реєстраційного обліку по рішенню суду від 22.10.2013 року за адресою м. Виноградів, вул. Станційна, 13/2, (а.с.20). Після чого, судом здійснювалися виклики відповідача за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, жоден з яких не був отриманий ОСОБА_3. Крім того, судом направлялась повістка про виклик відповідача у судове засідання за адресою вказаною позивачем як можливе її місце проживання в м. Хмельницький, однак, така поштова кореспонденція також повернулася до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.71, 72, 90). Крім того, за заявою позивача, 12.12.2016 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про привід відповідача, яка так і не була виконана (а.с.80, 81).

Зазначене в сукупності не дозволяє стверджувати про ухилення відповідача від проведення експертизи, а відтак, посилання апелянта на приписи ст. 146 ЦПК України підлягає відхиленню.

При цьому, суд першої інстанції відповідно до приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України належним чином сприяв позивачу у здійсненні ним своїх процесуальних прав з метою встановлення обставин, які мають значення по справі. Однак такі обставини так і не були доведені належними та допустимим доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

А звідси, керуючись приписами статей 303, 307, 308, 309, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат ОСОБА_2, відхилити.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач

Судді