Справа № 355/1317/16-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/1191/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 22.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права власності на земельну ділянку,-

встановила:

у жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Баришівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі договорів купівлі-продажу від 24 травня 2011 року позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,342га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,250га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані по вул. Механізаторів, 38 в с. Недра Баришівського району Київської області.

Зазначені земельні ділянки межують із землею ОСОБА_3, який на думку позивача незаконним шляхом встановив огорожу на земельних ділянках позивача.

В результаті звернення до геодезиста, останнім надані відповідні докази та зведений план де чітко видно, що відповідач встановив огорожу на земельній ділянці позивача.

ОСОБА_2 вважає, що дії відповідача із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права позивачки, як власника земельних ділянок на самостійне володіння, користування, розпорядження ними.

Просила зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по вул. Механізаторів, 38 в с. Недра Баришівського району Київської області шляхом знесення незаконно встановленої огорожі, стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень та стягнути судові витрати.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість та незаконність, а також таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що земельні ділянки межують з землею відповідача, який незаконним шляхом встановив огорожу на земельних ділянках позивача.

Крім того, апелянт зазначив, що жодних договорів, які б надавали право відповідачу користуватися землею позивача, а тим більш встановлювати огорожу між сторонами не укладались.

Також, з метою домовитися мирним шляхом, позивач неодноразово просила відповідача прибрати незаконно встановлену огорожу, але на час подання апеляційної скарги не досягнуто згоди та огорожа стояла на земельних ділянках позивача.

Апелянт, стверджує, що вищезазначені дії відповідача із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права позивача, як власника земельних ділянок на самостійне володіння, користування, розпорядження ними.

Крім того, ОСОБА_2 вважає, що вправі вимагати відшкодування відповідачем моральної шкоди за порушення права користування землею, а також за приниження та образи на її рахунок, внаслідок чого на протязі тривалого часу позивач перебувала у нервовому стані.

Просила скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 травня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №1635, згідно якого ОСОБА_4 зобовязується продати та передати у власність покупцю ОСОБА_2 земельну ділянку, що знаходиться в с. Недра по вул. Механізаторів, 38 Баришівського району Київської області, кадастровий номер :14:048:0031, загальною площею 0,250га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

24 травня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1644, згідно якого ОСОБА_4 зобовязується продати та передати у власність покупцю ОСОБА_2 земельну ділянку, що знаходиться в с. Недра по вул. Механізаторів, 38 Баришівського району Київської області, кадастровий номер :14:048:0032, загальною площею 0,342га., для ведення особистого селянського господарства.

Вказані земельні ділянки належали продавцю ОСОБА_4 на підставі державного акту на право на земельну ділянку, серії І-КВ №003102, згідно якого ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Недрянської сільської ради №39 від 03.12.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,592га., що розташована по вул. Механізаторів в с. Недра Баришівського району Київської області, землю передано для особистого підсобного господарства 0,342га., та для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250га.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації прав та їх обтяжень від 05.02.2016 року ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 22.12.2015 року зареєструвала за собою право власності на земельні ділянки площею 0,25га., кадастровий номер :14:050:0017, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,3421 га., кадастровий номер :14:050:0018, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Механізаторів, 38 в с. Недра Баришівського району Київської області.

Отже, при реєстрації права власності позивачки ОСОБА_2 на вказані земельні ділянки змінились кадастрові номери земельних ділянок. Так, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,250га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд змінився із №:14:048:0031 на №:14:050:0017, а кадастровий номер земельної ділянки площею 0,342га., для ведення особистого селянського господарства змінився із №:14:048:0032 на №:14:050:0018.

Земельні ділянки позивача ОСОБА_2, що знаходяться по вул. Механізаторів, 38 в с. Недра Баришівського району Київської області межують із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3, що знаходиться по вул. Механізаторів, 40 в с. Недра Баришівського району Київської області.

Земельна ділянка ОСОБА_3 належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, від 11.10.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №4022, згідно якого ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_3 купив земельну ділянку , яка знаходиться по вул. Механізаторів, 40 в с. Недра Баришівського району Київської області, розмір земельної ділянки 0,323 га. з цільовим призначенням - для будівництва.

Як вбачається з копії зведеного плану та кадастрового плану земельної ділянки по вулиці Механізаторів, 38 в с. Недра Баришівського району Київської області, виготовленого 2016 року ФОН «ОСОБА_8В.». Фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 по зверненню позивача ОСОБА_2 проведено 19.04.2016 року кадастрову зйомку розташування земельної ділянки по вул. Механізаторів, 38 в с. Недра Баришівського району Київської області GNSS-приймачем Leica Geosystems AG CS10 з використанням мережі перманентних базових GNSS-станцій, свідоцтво про повірку якого не надано суду. Відповідно до наданого зведеного плану земельні ділянки, які розташовані по вул. Механізаторів, 38 в с. Недра Баришівського району Київської області мають площу 0,2500га., для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд та площу 0,3421га., для ведення особистого селянського господарства, що розміри земельних ділянок ОСОБА_2 не змінились.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не довела та не надала належних доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_3 самовільно захопив належну позивачу спірну частину земельної ділянки та встановив огорожу на земельній ділянки позивача.

Також позивачка не надала доказів порушення її прав як землевласника саме відповідачем ОСОБА_3

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з розясненнями, викладеними у п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно із вимогами ст.ст.3,10,60,119 ЦПК України, позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав для предмету позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 зазначила лише перелік обставин, які на її думку свідчать про заподіяння їй моральної шкоди, однак позивачкою не надано будь-яких доказів у розумінні ст.ст.59,60 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння їй моральних чи фізичних страждань, саме внаслідок дій відповідача та з яких міркувань виходила позивачка при визначенні розміру моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді