Справа № 469/1370/16-ц
2/469/177/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року Березанський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючої судді - Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря - Потриваєвої М.А.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Березанка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив :

Позивач 09 листопада 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторонами 19 вересня 2011 року укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та позивачем договір, що підтвердила своїм підписом у заяві. Зазначений договір відповідно до ст.634 ЦК України є договором приєднання

Відповідно до п.2.1.1.5.5 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг, позичальник зобов"язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Банк свої зобов"язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

У порушення умов договору відповідачка свої зобовязання не виконала, своєчасно грошові кошти на погашення заборгованості не надавала.

Пунктом 2.1.1.7.6 ОСОБА_3 надання банківських послуг при порушенні позичальником платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У зв"язку з цим позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором станом на 30 вересня 2016 року у сумі 11491,40 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 2591.76 грн. заборгованість за кредитом, 6129,29 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1746,95 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 523,40 грн. (процентна складова. Також просив стягнути з відповідачки на свою користь сплачений судовий збір.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, а також письмові пояснення (а.с.71-73), у яких зазначав про ознайомлення відповідачки з публічною офертою, якою є ОСОБА_3 та правила надання банківських послуг, Тарифами у письмовому вигляді, що посвідчено нею своїм підписом у заяві про приєднання, узгодження відповідачкою строку позовної давності, визначеного у п.1.1.7.31 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг, шляхом підписання заяви про приєднання; посилався на недоведеність заперечень відповідачки щодо непідписання нею та неознайомлення з кредитним договором, неотримання кредитного ліміту, непомірно великий розмір пені і штрафів порівняно з основною заборгованістю.

Відповідачка проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала суду письмові заперечення проти позову (а.с.51-53), мотивані безпідставністю заявлених вимог, оскільки у анкеті-заяві про приєднання до ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг підпис відповідачки відсутній, надані позивачем ОСОБА_3 не містять її підпису, а тому позивачем не доведено, що саме ці ОСОБА_3 відповідачка розуміла при заповненні анкети-заяви про приєднання, та зазначені ОСОБА_3 можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. У письмових запереченнях відповідачкою також зазначено про недоведеність надання їй кредитних коштів у повному обсязі та порушення позивачем строків позовної давності, непомірно великий розмір пені і штрафів порівняно з основною заборгованістю.

Разом з тим, у судовому засіданні відповідачка частково спростувала надані нею письмові заперечення, пояснивши, що дійсно отримала кредитну картку ПАТ КБ "ПриватБанк" у 2011 році, заповнивши при цьому анкету-заяву, у ході оформлення кредиту їй надавались для ознайомлення додаткові документи, які вона не прочитала. Кредитну картку відповідачка передала для використання своєму чоловікові, з яким у подальшому розірвала шлюб, останній платіж ним сплачено у 2013 році. Також пояснила, що окремих угод щодо встановлення строку позовної давності між нею та банком не укладалось.

Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи та пояснень відповідачки вбачається, що 19 вересня 2011 року відповідачка та ПАТ КБ "ПриватБанк" уклали договір про надання банківських послуг, який складається з заяви (анкети-заяви), Пам"ятки клієнта, ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг, Тарифів (а.с.6-31, 77 на звороті-78).

Відповідачка, підписавши анкету-заяву від 19 вересня 2011 року (а.с.6 на звороті), підтвердила своє ознайомлення з наданими їй у письмовому виді Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, та згоду з ними.

Відповідно до ч.1 ст.643 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, за укладеним договором позивач взяв на себе зобов"язання надати відповідачці кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку (розмір якого протягом дії картки, тобто до червня 2015 року, змінювався позивачем з 3400 грн. станом на 19.09.2011 року до 2800 грн. станом на 03.05.2012 року та 2600 грн. станом на 05.09.2012 року а.с.69 на звороті), а відповідачка зобов"язалась сплачувати щомісяця до 25 числа, наступного за звітним, заборгованість за кредитом у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, комісій, пені та штрафів (у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором).

Відповідачка свої зобов"язання за договором не виконала, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.4-5) та витягом з особового рахунку (а.с.74-75).

Оскільки зазначені обставини відповідачка підтвердила у судовому засіданні, суд не бере до уваги її письмові заперечення щодо неотримання нею коштів за кредитним договором, непідписання кредитного договору та неознайомлення з ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК, якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки відповідачка не виконала свої зобов"язання за договором, вона зобов"язана погасити заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30 вересня 2016 року складає : 2591,76 грн. - заборгованість за кредитом, 6129,29 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом.

Як вбачається з довідки про умови кредитування (а.с.7), виписки з особового рахунку відповідачки (а.с.74-76), заборгованість за колонкою "комісія та пеня" у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, нарахована лише за пенею (вказаною у виписці з особового рахунку як "штраф за прострочку").

За змістом п.1.1.5.21 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг (а.с.17 на звороті), у випадку несвоєчасного погашення кредиту, процентів і винагороди на прострочену суму кредиту нараховується пеня, а відповідно до п.1.1.5.20 ОСОБА_3, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов"язань за цим договором, більш як на тридцять днів, клієнт зобов"язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.

Таким чином, за вказаних умов договору, підставою для відповідальності у виді сплати пені та штрафу є несвоєчасне виконання грошових зобов"язань, передбачених умовами кредитного договору.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі за № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов"язку новим, або у приєднані до невиконаного обов"язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов"язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадках стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання (частина друга ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов"зань за кредитним договором свідчать про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому Верховний Суд України визнав вірним висновок районного суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідачки нарахованої банком пені за кредитним договором, через застосування кредитором подвійної відповідальності за одне й теж порушення, що суперечить положенням Конституції України.

Виходячи з викладеного, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості з комісії та пені у сумі 1746 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Останній платіж за кредитом відповідачкою здійснено 09 листопада 2013 року (а.с.68 на звороті), позивач звернувся до суду з позовною заявою 09 листопада 2016 року, тобто у межах встановленого законом строку позовної давності, а тому посилання відповідачки на сплив позовної давності не відповідають встановленим обставинам справи.

Разом з тим, відповідно до п.1.1.5.20 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг, відповідачка зобов"язана сплатити позивачеві штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитом, що складає : 2591,76 грн.+6129,29 грн.*5% = 436,05 грн. +500 грн.=936,05 грн.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідачки 2591,76 грн.+6129,29 грн.+936,05 грн.=9657,10 грн.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розмір неустойки (штрафів), який підлягає стягненню з відповідачки, не перевищує розмір основної заборгованості; наявності інших обставин, які мають істотне значення для визначення розміру неустойки, у судовому засіданні не встановлено, а тому суд не бере до уваги посилання відповідачки на непропорційність розміру неустойки.

На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 ПриватБанк на р/рахунок 3111, МФО 305299, , в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 9657,10 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 2591,76 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 6129.29 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 436,05 грн., а також судовий збір у розмірі 1158,04 грн., всього стягнути 10815 (десять тисяч вісімсот п"ятнадцять) гривень 14 копійок.

У іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 27.04.2017 року.

Суддя: