Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/5365/13-ц Головуючий у 1-й інстанції. ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/778/462/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого: Кухаря С.В.,

суддів Полякова О.З.

ОСОБА_3

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 08.05.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно за яким відповідач отримав кошти в сумі 7000,00 гривень, зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначає, що відповідач своєчасно та належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого, виникла заборгованість станом на 29.03.2013 р. у сумі 26811,47 грн., із них: заборгованість за кредитом -7592,67 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 15334,39 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 2131,48 грн.; які до теперішнього часу не сплачені; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1252,93 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини банк просив суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 26 811,47 грн. за кредитним договором № б/н від 08.05.2008 року та судові витрати по справі.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «Приватбанк» заборгованість у розмірі 26 811 гривень 47 копійок. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «Приватбанк» судові витрати по справі у розмірі 268 гривень 11 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що між банком та відповідачем 08.05.2008 року був укладений кредитний договір № б/н. за яким відповідач отримав кошти в сумі 7000,00 гривень, зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач своєчасно та неналежним чином не виконує умови кредитного договору, в результаті чого станом на 29.03.2013 року виникла заборгованість у сумі 26811,47 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом - 7592,67 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15334,39 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом -2131,48 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1252,93 грн. - штраф (процентна складова).

Вказаний розрахунок заборгованості не спростований відповідачем.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вірно врегулював спірні правовідносини застосуванням ст.ст. 526, 624, 625 ЦК України, з системного аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, яке є обов'язковим для сторін, має виконуватися належним чином.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 257, 267 ЦК України, не застосований строк позовної давності, є також безпідставними.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України підставою для відмови у позові є сплив позовної давності, за умови, якщо про це заявлено стороною у спорі.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не заявляв про сплив строку позовної давності при розгляді справи судом першої інстанції, тому його доводи в цій частині є безпідставними.

Довід скарги про те, що невірним є розрахунок заборгованості оскільки він отримав кредит у сумі 7000 грн., то невірним є встановлення заборгованості за тілом кредиту у більшому розмірі, а саме - 7592,67 є також безпідставним оскільки відповідно до матеріалів справи 26.09.2008 року кредитний ліміит банком за даним договором було збільшено до 9000 грн., а 17.04.2009 року мнижений до 7600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності оскаржуваного судового рішення. За таких обставин судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України,колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: