Справа № 128/4318/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за заявою ОСОБА_1 з викликом заінтересованої особи - представника Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з викликом заінтересованої особи представника Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Її батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3. В графі національність її мати - ОСОБА_3, зазначена як українка. Однак, як свідчать архівні довідки, обоє її батьки були поляками за національністю.

Крім того, збереглись архівні данні, що сестра її матері також полька за національністю, однак архівні дані щодо одруження її батьків не збереглись. Таким чином, за родиною її матері вона має польське походження і в свідоцтві про народження в графі національність матері має бути зазначено полька.

На даний час, вона прагне відновити та зберегти своє етнічне польське походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини в Україні», вона та її нащадки мають право внести зміни до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності. За радянський часів поляків часто ущемляли, багато людей пам'ятало примусове виселення поляків до Сибірі та Казахстану, тому багато людей приховували своє польське походження. Її сім'я на собі відчула ворожість режиму до етнічних поляків. Незважаючи на це, вона завжди вважала себе полькою, виховувалась в польських традиціях, родина святкувала польські свята. Встановлення факту польського походження їй необхідно для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження.

За наведених обставин заявник вимушена звернутись до суду з заявою, в якій просить постановити рішення, яким встановити факт неправильності актових записів про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 30 листопада 1961 року № 67, в частині зазначення національності нареченої ОСОБА_4, з «українка» на «полька» та зобов'язати Вінницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 30 листопада 1961 року № 67, в частині зміни національності нареченої ОСОБА_4 з «українка» на «полька».

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, вимоги заяви підтримує, просить їх задоволити.

Заінтересована особа, представник Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, при вирішенні заяви ОСОБА_1 покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в с. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області. В свідоцтві про її народження серії НОМЕР_1 від 12.07.1977 року зазначено, що батько ОСОБА_5 за національністю є «українець» та мати ОСОБА_3 за національністю є «українка» (а.с.7).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 від 19.12.2016 року, заявник 20.09.1964 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.8).

Заявник ОСОБА_1 18.04.1979 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 та змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.04.1979 року (а.с.9).

Згідно архівної довідки №07-543/7 від 17.02.2016 року, у книзі актових записів про шлюб громадян по м. Вінниця за 1931 рік є актовий запис № 739 за 20 жовтня 1931 року про одруження такого змісту: Наречений: ОСОБА_9, 25 р., українець, першим шлюбом; Наречена: ОСОБА_10, 22 р., полька, другим шлюбом (а.с.10).

У метричній книзі про народження по Вінницькому римсько-католицькому костелу за 1909 рік є запис № 209 про хрещення 21 листопада 1909 року доньки на ім'я ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Вінниці. Яких батьків: міщан м. Вінниці ОСОБА_13 та ОСОБА_14 Хрещені батьки: ОСОБА_11 з ОСОБА_15 у метричних книгах не вказувалась, про що свідчить копія архівної довідки №07-16/7 від 06.01.2017 року (а.с.11).

З копії архівної довідки №07-17/7 від 06.01.2017 року вбачається, що у метричній книзі про шлюб по Вінницькому римсько-католицькому костелу за 1905 рік є запис № 24 за 12 червня 1905 року про одруження такого змісту: Наречений: міщанин м. Вінниці ОСОБА_16, 28 р., першим шлюбом; Наречена: ОСОБА_17 першим шлюбом, з м. Вінниці; Батьки нареченого: міщани ОСОБА_18 та ОСОБА_19; Батьки нареченої: міщани ОСОБА_20 та ОСОБА_21; Свідки: ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Національність у метричних книгах не вказувалась (а.с.12).

Заявник завжди вважала себе полькою, виховувалась в польських традиціях, родина святкувала польські свята.

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Згідно ст. ст. 269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом.

Відповідно до ст.269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст.271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних менших України.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно абз. 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання про національність батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Згідно Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного із батьків.

Встановленим фактам також відповідають правовідносини, визначені законодавством України та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорювані права.

Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 та ч.2 ст. 256 ЦПК України, - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За даних обставин, суд вважає за можливе встановити факт, про який просить заявник, оскільки встановлення цього факту має юридичне значення, а інший шлях встановлення - відсутній.

Встановлення даного факту заявнику необхідно для реалізації особистих прав, отримання можливості користуватись окремими пільгами і гарантіями, що встановлені законодавством для громадян пострадянських республік польського походження.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 12, 15, 27, 31, 197, 209, 212 - 215, 234, 256 - 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт неправильності актового запису про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 30 листопада 1961 року № 67, в частині зазначення національності нареченої ОСОБА_4, з «українка» на «полька».

Зобов'язати Вінницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 30 листопада 1961 року № 67, в частині зміни національності нареченої ОСОБА_4 з «українка» на «полька».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: