Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С. Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_5, на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому після уточнення позовних вимог остаточно просила ухвалити рішення про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 150 грн щомісячно до досягнення донькою 23 років, але не більше строку навчання (а.с. 149-153, том 1).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 10 вересня 2015 року і до досягнення останньою 23 років, але не більше строку навчання. Вирішено питання про судові витрати. Рішення суду, у межах суми платежу за один місяць, звернуто до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, з урахуванням матеріального становища та обов'язку утримувати свою повнолітню дочку, може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

Ухвалюючи нове рішення у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що такий позов ОСОБА_3 мала подавати у інтересах своєї повнолітньої доньки, яка мала б бути позивачем у справі, з урахуванням того, що остання є дієздатною, а тому аліменти повинні стягуватися саме на її користь, а не на користь інших осіб, у тому числі й тоді, коли такі особи наділені правом на звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14 січня 2000 року.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками якої є сторони у справі.

Відповідно до довідки «Української медичної стоматологічної академії» від 03 вересня 2015 ОСОБА_5 є студенткою другого курсу вказаного навчального закладу денної форми навчання та закінчує навчання 30 червня 2019 року (а.с. 7, том 1).

Як вбачається із договору оренди від 29 серпня 2015 року ОСОБА_5 винаймає житло за місцем навчання (а.с. 9, том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198).

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому має сплачувати аліменти.

Зурахуванням майнового стану відповідача, часткового визнання ним факту потреби дитини у матеріальній допомозі, та з урахуванням можливості надання утримання і матір'ю дитини, суд першої інстанції обґрунтованого визначив аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача.

Разом з тим, доводи суду апеляційної інстанції про те, що позивачка повинна була звернутися до суду в інтересах своєї доньки, а не в своїх інтересах, оскільки аліменти на повнолітню дитину стягуються на користь останньої, а не батьків, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_3 у поданій позовній заяві та уточненій позовній заяві просила стягнути аліменти на утримання дитини на час її навчання.

Крім того, посилання апеляційного суду на те, що за правилами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають той із батьків, з яким проживає дитина, однак як встановлено, ОСОБА_5 не проживає разом із матір'ю, також не заслуговують на увагу, оскільки проживання ОСОБА_5 у орендованій квартирі носить тимчасовий характер.

Отже, суд першої інстанції виконав вимоги ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів і ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та ретельно перевірив та врахував надані докази.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що судом першої інстанції дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, тому, відповідно до вимог ст. 339 ЦПК України, оскільки апеляційним судом скасоване судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 339, 343, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року скасувати, рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська