АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1617/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Гуцал Л.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря: Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, прокуратури Полтавської області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, прокуратури Полтавської області, третя особа - слідчий прокуратури Полтавської області ОСОБА_2, про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні слідчого прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 перебувало кримінальне провадження № № 0000005 за ч. 2 ст. 372 КК України відносно колишніх співробітників слідчого управління Міністерства внутрішніх справу України в Полтавській області, в якому його було визнано потерпілим. Постановою слідчого від 08 квітня 2016 року йому було незаконно відмовлено у задоволенні десяти клопотань, а постановою слідчого від 31 травня 2016 року кримінальне провадження закрито в звязку з відсутністю в діях працівників СУ УМВСУ в Полтавській області складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Полтави від 04 липня 2016 року постанову про закриття кримінального провадження було скасовано як незаконну. Посилаючись на те, що вказаними неправомірними діями, крім того, тривалою бездіяльністю слідчого прокуратури Полтавської області, який протягом семи місяців не здійснював жодних процесуальних дій у кримінальному провадження, йому завдано моральної шкоди, ОСОБА_1 просив на підставі ст. 1174 ЦК України стягнути на її відшкодування з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 328 860 гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень. Додатковим рішенням цього ж суду від 01 лютого 2017 року стягнуто з Державної казначейської служби України в дохід держави судовий збір у сумі 600 грн.

В апеляційних скаргах представники Державної казначейської служби України та прокуратури Полтавської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і стягнення на його користь з Державної казначейської служби України 60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неправомірних дій та бездіяльності службових осіб прокуратури, заподіяння позивачу моральної шкоди, яка відповідно до вимог ст.ст. 1167, 1173, 1174 ЦК підлягає відшкодуванню державою, оскільки за шкоду, заподіяну рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи їх посадовими особами при здійсненні ними своїх повноважень несе відповідальність держава, незалежно від вини цих органів і посадових осіб.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на ст. 1174 ЦК України та просив стягнути грошову суму на відшкодування завданої йому неправомірними діями та бездіяльністю посадової особи прокуратури Полтавської області моральної шкоди з державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

Статті 1173, 1174 ЦК України передбачають спеціальні підстави та умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди в позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності в цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх них дій.

До суб'єктів відповідальності за цими нормами належать створені відповідно до Конституції України, правових актів Верховної Ради України, Президента, Кабінету Міністрів України, органи, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції, закону «Про місцеве самоврядування в Україні», їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказані державних органів.

Сферою застосування зазначених норм є правовідносини заподіяння шкоди фізичній або юридичній особі у зв'язку прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, учинені ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

Виходячи з положень ст. 121 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури становлять єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Застосовуючи до спірних правовідносин зазначені праві норми, суд не врахував, що органи прокуратури та їх посадові особи не відносяться до суб'єктів відповідальності за цими нормами, оскільки органи прокуратури не є органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Крім того, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах.

Встановлено, що правовідносини сторін виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями та бездіяльністю слідчого прокуратури Полтавської області.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст.1172 ЦК покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває в трудових і правовідносинах.

Відтак правові підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю посадовою особою органів прокуратури, за рахунок державного бюджету відсутні.

Відповідно до ст.ст. 11, 119 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просив стягнути моральну шкоду з Державного бюджету України, позовних вимог до Прокуратури Полтавської області позивачем не заявлено.

За таких обставин апеляційні скарги Державної казначейської служби України та прокуратури Полтавської області підлягають частковому задоволенню, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року та похідне від нього додаткове рішення цього ж суду від 01 лютого 2017 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та прокуратури Полтавської області задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року та додаткове рішення цього ж суду від 01 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді