Справа № 526/385/17
Провадження № 2/526/361/2017
У Х В А Л А

28 лютого 2017 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади Лисівської сільської ради, треті особи приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_2, відділ Держгеокадастру у Гадяцькому районі про визнання права власності на земельні ділянки (паї) в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

у лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади Лисівської сільської ради, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки (паї) в порядку спадкування за заповітом.

Позовна заява не може бути прийнята до провадження Гадяцького районного суду, так як містить ряд недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звернення до суду позивач мотивує тим, що право позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом порушено, однак не зазначає ким порушені або не визнані його права. До позову не додано мотивованої відмови компетентних органів щодо неможливості оформлення спадкових прав позивача.

Відмова у вчиненні такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину повинна викладатися у формі документу, визначеного законом: постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Долучений до справи лист на імя позивача не можна вважати власне відмовою виходячи також із наступного.

Відповідно до ст. 68, 69 ЗУ «Про нотаріат» перед видачею свідоцтва про право на спадщину нотаріус повинен був перевірити склад спадкового майна як у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так і шляхом направлення запиту до Держземагенства про наявність чи відсутність даних про присвоєння кадастрового номеру даній земельній ділянці та його реєстрацію, чого, очевидно, зроблено не було. Поміж тим з матеріалів справи вбачається, що земельним ділянкам були присвоєно кадастрові номери та інформація про спірні земельні ділянки міститься в Реєстрі прав на нерухоме майно.

З 1 січня 2013 року право власності на земельну ділянку оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Якщо з якихось причин дана інформація відсутня в Державному реєстрі, спадкоємець, маючи на руках технічну документацію на земельну ділянку може самостійно, як спадкоємець, відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень» звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя. Така реєстрація стане в подальшому підставою для отримання свідоцтва про право на спадщину без звернення до суду.

Крім того відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у випадку, якщо спадкодавцем за життя було набуто право власності на нерухоме майно, однак документ, що його посвідчує, втрачений і видача дублікату не передбачена чинним законодавством, реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця здійснюється нотаріусами, які мають застосувати в сукупності норми п.53 і п.60 зазначеного Порядку. В такому випадку видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно вчинятиметься на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Отже, в разі надання позивачу мотивованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії він має право оскаржити її до суду в порядку, визначеному законом.

Крім цього, доданий до позову заповіт не містить відмітки про його незмінність на день смерті заповідача, копія заповіту належним чином не засвідчена. Інші документи, додані до справи також належним чином не засвідчені.

Вважаю також необхідним звернути увагу, що в тексті заповіту ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 лише документ Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ПЛ №037715, а не земельні ділянки на які мала право.

Довідки та повідомлення подані в копіях, що не передбачено чинним законодавством, тому до позову слід залучити оригінали довідок та повідомлень.

Крім того, не додано даних про коло спадкоємців ОСОБА_3. Клопотання про витребування доказів з даного приводу не подавалось.

Відповідно ст.121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивачів і надає їм строк для усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

- позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади Лисівської сільської ради, треті особи приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_2, відділ Держгеокадастру у Гадяцькому районі про визнання права власності на земельні ділянки (паї) в порядку спадкування за заповітом залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. В. Максименко