Справа № 569/4689/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю:

представника заявника - адвоката Шевчук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Рівненський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду із заявою, заінтересована особа - Рівненський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є онуком ОСОБА_3, який приходиться йому дідом та помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Померлий ОСОБА_3 був поляком, що відповідно до чинного на даний час законодавства Республіки Польща дає заявнику ОСОБА_2 право отримати дозвіл на постійне місце проживання у Польщі. Проте, із-за розбіжностей імені його діда у документах, зумовлених перекладом з української мови на польську (а саме замість «ОСОБА_3» вказано «ОСОБА_3»), подані ним документи є недостатніми для отримання дозволу на постійне місце проживання у Республіці Польща, що потребує встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_3, виданого на ім'я ОСОБА_5.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шевчук Оксана Андріївна, у судовому засіданні підтримала заяву в межах її доводів. Просила встановити факт належності ОСОБА_3 першого витягу акту, складаного у нотаріуса в Рівному ОСОБА_7 в 1930 році № 347, виданого на ім'я ОСОБА_5.

Представник заінтересованої особи - не з'явився, подав письмове пояснення згідно якого не заперечили проти розгляду справи у їх відсутність та задоволення заяви ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення представника заявника, свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є: батько - ОСОБА_8; мати - ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження с на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Рівне, актовий запис № 1694, зареєстрований в будинку щастя м.Рівне.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9 від 17 листопада 2016 року, наданого Рівненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданим міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7, про що в книзі реєстрації актів про смерть цього ж дня зроблено запис за № 768.

Згідно повторного свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, про що 24.06.1957р. зроблено актовий запис № 8, зареєстрований Рівненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Згідно архівної довідки Державного архіву Рівненської області № 35/06-29 від 16.01.2016, в метричній книзі церкви Покрови Пресвятої Богородиці с. Омеляна Рівненського повіту Волинського воєводства міститься запис про шлюб ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис № 7 від 12 лютого 1936 року.

Серед документів, поданих ОСОБА_2 для отримання дозволу на постійне місце проживання у Республіці Польща, у тому числі був перший витяг акту, складеного у нотаріуса в Рівному ОСОБА_7 в 1930 році №347. В даному документі вказано, що 11 лютого 1930 року ОСОБА_11 і громадянин Республіки Польща ОСОБА_3, син ОСОБА_12, ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу частини будинку. Саме цей документ є прямим доказом того, що ОСОБА_3 був громадянином Республіки Польща. Проте, після перекладу імені з української мови на польську, в договорі його ім'я зазначили як «ОСОБА_3», а не ОСОБА_3. Задля усунення розбіжностей у поданих ним документах, працівники Люблінського воєводства запропонували йому звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, щоб встановити належність договору купівлі-продажу від 11.02.1930 року його дідові - ОСОБА_3.

З метою з'ясування можливості перекладу імені ОСОБА_3 з української на польську мову як «ОСОБА_3», ОСОБА_2 звернувся в Польщі до мовознавця, доктора гуманітарних наук кафедри філософії культури і мистецтва Люблінського католицького університету ОСОБА_13, який спеціалізується на лінгвістиці та підтвердив, що імена ОСОБА_3 і ОСОБА_3 можуть належати одній особі. З точку зору лінгвістики це варіанти одного і того ж самого імені, але, у будь-якому випадку, мають однакову основу та ідентичне значення. У випадку вищезгаданих розбіжностей, найвірогідніше, батьки хотіли дати дитині офіційне, з урочистим відтінком, ім'я ОСОБА_3. Так, ОСОБА_3 став ОСОБА_3, ОСОБА_3 або ОСОБА_3. Ймовірно, коли вже дорослий ОСОБА_3 «записувався» в уряді, його імя підлягало подальшим змінам - російський або український писар занотував його вже як ОСОБА_3. Не зважаючи на розбіжності, зокрема, в документах, якщо за цим стоять інші обставини та свідчення, можна вважати, що імена ОСОБА_3 або ОСОБА_3 носила одна і та ж особа.

Дані обставини підтверджуються думкою мовознавця доктора ОСОБА_13, викладеною у письмовій формі 25 січня 2017 року, з офіційним перекладом з польської мови на українську, виконаного перекладачем ГО «Українсько-польський союз імені Томаша Падури».

Згідно першої виписки з акту, зробленої у присутності нотаріуса ОСОБА_7 у м. Рівне в 1930 році за репорторіум № 347, з офіційним перекладом з польської мови на українську, виконаного перекладачем ГО «Українсько-польський союз імені Томаша Падури», за якою ОСОБА_11 та ОСОБА_3 уклали між собою акт купівлі-продажу, вписаний до іпотечної книги № 7349 іпотечної канцелярії окружного суду в Рівному і завірений рішенням іпотечного відділу з 24 червня 1933 року, ОСОБА_3, син ОСОБА_12, є громадянином Речі Посполитої, де має постійне місце проживання.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16, яка приходилася товаришкою батьку ОСОБА_2 - ОСОБА_8, суду показала, що ОСОБА_3, який є дідом ОСОБА_2 та батьком його батька - ОСОБА_8, у 1930 році уклав договір купівлі-продажу будинку у нотаріуса в м. Рівному. Показал, що в дитинстві ОСОБА_3 називали і "ОСОБА_3" і "ОСОБА_3".

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що перший витяг акту, складаного у нотаріуса в Рівному ОСОБА_7 в 1930 році № 347, виданий на ім'я ОСОБА_5, належить ОСОБА_3, який, у свою чергу, є дідом ОСОБА_2.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством України не віднесена до кола спадкоємців за законом).

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 60, 88, 212-215, 223, 234, 256, 257, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 першого витягу акту, складаного у нотаріуса в Рівному ОСОБА_7 в 1930 році № 347, виданого на ім'я ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Панас