Справа №560/1142/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить:

- стягнути з відповідача на його користь 11310,92 грн. відшкодування матеріальної шкоди;

- стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. відшкодування моральної шкоди;

- стягнути з відповідача на його користь відшкодування судових витрат на судовий збір та оплату експертизи у відповідності до документів, що підтверджують ці витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 червня 2016 року відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м.Дубровиця по вул.1000-ліття Дубровиці, не впевнившись перед початком руху, що це буде безпечним для інших учасників руху, не подав повороту ліворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ з державним номерним знаком ВК 7223 АО, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Вина водія ОСОБА_2 підтверджується постановою Дубровицького районного суду від 20.07.2016 року про застосування адміністративного стягнення до нього. Згідно звіту про оцінку автомобіля №259 від 25.09.2016 року вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 8810,92 грн. Одночасно до суми відшкодування додає його витрати на експертні послуги, які склали 2500 грн. Тому сума загального відшкодування збитків складає 11310,92 грн. (8810,92 грн. + 2500 грн.). Протягом тривалого часу у зв'язку з пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати. До того ж, незначний сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситись. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім нього і члени його родини, що призвело до розпаду стосунків у його родині. Також на тривалий час після ДТП йому та його близьким рідним довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, йому довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі був змушений відмовитись, що спричинило проблеми з робою. Тому відповідач має компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому і його родині. розмір душевних страждань і страждань його родини, оцінюється ним в 5000 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, що обґрунтував у своїх запереченнях проти позову. З вказаних заперечень вбачається, що відповідач не погоджується із сумою матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження автомобіля, яка визначена на підставі звіту про оцінку автомобіля №259 від 25.09.2016 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 Вказує на те, що вартість ремонтних робіт підприємцем ОСОБА_3 значно завищена та включає в себе ряд робіт, які взагалі не проводяться при відновлювальному ремонті. Крім цього, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів ОСОБА_3 видане 30.03.2009 року, а сертифікат суб'єкта оціночної діяльності - спеціалізація в межах 1.3 "Оцінка колісних транспортних засобів" видана йому тільки 13.09.2016 року, а тому він не мав права 25.08.2016 року складати протокол (акт) огляду транспортного засобу - автомобіля позивача та акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) його автомобіля, які були проведені у його відсутності, що викликає сумнів в його оцінці. Також не може вважатися законною та обґрунтованою вимога позивача про стягнення з нього 2500 грн., як оплату за послугу, яка була надана йому підприємцем ОСОБА_3 стосовно оцінки автомобіля марки ВАЗ, оскільки відсутні посилання на будь-який розрахунок оплати витрат за надану послугу. Тому він рахує, що ним була завдана позивачу матеріальна шкода на суму 2359,53 грн. До того ж, позивач, пред'явивши вимогу про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 5000 грн., не надав суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру та в чому конкретно вона полягає, які саме моральні чи фізичні страждання ним понесені. Тому в цій частині позову просить відмовити у повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Суд встановив, що 29 червня 2016 року об 11:40 год. в м.Дубровиця по вул.1000-ліття Дубровиці ОСОБА_2, керував автомобілем марки "Volkswagen" з державним номерним знаком ВК 0476 АІ, перед початком руху не впевнившись, що це буде безпечним для інших учасників руху, не подав повороту ліворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ з державним номерним знаком ВК 7223 АО, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.9.1 та 10.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 20.07.2016 року (а.с.3) ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Суд також враховує, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 суддею було встановлено, що дорожньо транспортна пригода, яка мала місце 29 червня 2016 року за участю позивача та відповідача сталася з вини останнього, який порушив Правила дорожнього руху України.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Вищевказана постанова суду набрала законної сили 02.08.2016 року.

Таким чином, факт ДТП, яка відбулася 29 червня 2016 року, факт пошкодження автомобіля позивача та факт того, що винним в спричиненні ДТП являється відповідач є встановленим судовим рішенням.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.11) автомобіль ВАЗ-217030 з державним номерним знаком ВК7223АО належить ОСОБА_1

Статтею 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно звіту №259 про оцінку автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного 25.09.2016 року, замовником якого є ОСОБА_1 (а.с.5-9, 12-13), матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП складає 8810,92 грн. (а.с. 11-15).

З рахунку №500 від 25.09.2016 року (а.с.23) ОСОБА_1 сплатив за огляд, фотографування та автотоварознавче дослідження автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 2500 грн.

При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача відносно того, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не мав права проводити огляд автомобіля позивача 25 серпня 2016 року з тої підстави, що лише 13 вересня 2016 року йому був виданий сертифікат суб'єкта оціночної діяльності.

Порядок видачі зазначених сертифікатів регулює Положення про видачу сертифікатів суб'єктів оціночної діяльності, затверджене наказом Фонду державного майна України №479 від 14.03.2002 року, в пункті 4 якого вказано, що сертифікат видається строком на три роки.

Тому, при складанні звіту №259 про оцінку автомобіля, ОСОБА_3 вказав, що на день надходження до нього заяви ОСОБА_1 про проведення автотоварознавчого дослідження, а саме 25 серпня 2016 року, він проводив оціночну діяльність на підставі свідоцтва оцінювача МФ №6713 від 14.02.2009 року, яке після спливу його дії, а саме три роки, було замінено сертифікатом від 13.09.2016 року (а.с.21).

Тобто, будь-які порушення як з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, так і з боку позивача відсутні.

Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди.

Враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, що містяться впостановах Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд вважає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, розмір завданої шкоди.

Згідно зіст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Із змісту ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, судом, під час розгляду справи, було встановлено, що завдавачем шкоди в ДТП, яка сталася 29 червня 2016 року є відповідач по справі ОСОБА_2, який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом "Volkswagen" з державним номерним знаком ВК0476АІ.

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Крім того, законодавець у ст.1192 ЦК україни зазначив, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно вимог вищевказаної статті ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб.

У статті 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала за наявності її вини.

Вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу, а також факти протиправної поведінки відповідача стверджуються, дослідженими судом доказами та постановою судді Дубровицького районного суду від 20.07.2016 року.

Отже, обов'язок відшкодування моральної шкоди покладається на відповідача ОСОБА_2, оскільки він, керуючи транспортним засобом, завдав позивачу ОСОБА_1 моральну шкоду, у зв'язку із пошкодженням його майна та тривалістю його відновлення, що потягло зміну у способі життя позивача.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У справі відсутні будь-які фактичні дані про те, що відповідач, не винен у спричиненні моральної шкоди позивачу і, відповідно, відповідач в порушення ст.60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували цю обставину та стверджували протилежне.

Однак, згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд, зважаючи на вищевикладене, вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, які б свідчили про спричинення йому моральних страждань внаслідок дій відповідачів, на які він посилається.

Тому, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд спирається на наведені норми закону, приймає до уваги обставини справи, враховує наведені позивачем доводи, характер його душевних страждань, характер правопорушення, та вважає за розумне та справедливе визначити розмір відшкодування в розмірі 500 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Стаття 79 ЦПК України надає поняття судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно квитанцій №5 (а.с.24) позивачем при подачі позову було сплачено 551,20 грн. судового збору, який, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених ним на оплату експертизи.

Згідно ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи дійсно належать витрати в тому числі і на проведення судових експертиз.

Однак, будь-яких судових експертиз по даній справі призначено не було, що, відповідно, унеможливлює стягнення витрат за їх проведення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі щодо відшкодування матеріальної шкоди та частковому задоволенню вимог щодо відшкодування моральної шкоди та стягнення вартості судових витрат.

Керуючись ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 214, 215, 292, 294 ЦПК України суд -,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 11310,92 грн. (одинадцять тисяч триста десять гривень 92 копійки) на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 500 грн. (п'ятсот гривень) на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_4