Справа № 758/8337/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1877/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 1 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання відсутності правовідносин, визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 5 вересня 2008 року між банком і ОСОБА_4 було укладено договір про надання кредиту на суму 28 104 дол. США, зі сплатою 8,19 % річних.

В якості забезпечення вимог кредитора, 5 вересня 2008 року між банком і ОСОБА_6 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідачка зобов'язалася перед банком солідарно з ОСОБА_4 відповідати за виконання останнім умов кредитного договору.

Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 47 493 дол. 51 цент США, що складає 1 187 436,16 грн., з яких:- сума заборгованості за кредитом у розмірі 22 896,20 дол. США, що складає 572 452,44 грн.,- сума заборгованості за відсотками у розмірі 10 667,17 дол. США, що складає 266 701, 35 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 10 993,58 дол. США, що складає 274 826,28 грн.,- пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 2 936,56 дол. США, що складає 73 420, 08 грн.

23 серпня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулися до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про відсутність правовідносин та про визнання припиненим договору поруки.

Свої вимоги мотивують тим, що 9 березня 2010 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на Публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».Вказали, що у порушення норм п. 7.1. договору між ними та банком не було укладено правочину щодо внесення змін до кредитного договору та договору поруки, а також не внесені зміни про заміну кредитора до кредитного договору, що спричинило порушення істотних умов договору. У зв'язку з відсутністю додаткового правочину до кредитного договору в результаті зміни типу акціонерного товариства та зміни найменування банку (назви) банку у них з відповідачем не виникають цивільні права та обов'язки по кредитному договору та договору поруки. Крім того зазначили, що відповідачем були порушені вимоги п.п. 2.1, 3.2. договору поруки та ст. 559 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, просили визнати відсутність правовідносин ОСОБА_4 з ПАТ «Укрсоцбанк» відносно кредитного договору № 014/718730-КК від 5 вересня 2008 року, укладеного між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 та визнати поруку ОСОБА_6 за договором поруки припиненою.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1)) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (код СДРПОУ 00039019) заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2008 року у розмірі 47 493 доларів США 51 цент (сорок сім тисяч чотириста дев'яносто три долари США п'ятдесят один цент), що за курсом НБУ становить 1 215 073 грн., 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 17 811 грн. 54 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання відсутності правовідносин, визнання договору поруки припиненим задоволено частково.

Визнано поруку ОСОБА_6 за договором поруки від 05 вересня 2008 року припиненою.

У решті зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити, відмовити у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк». Визнати відсутність правовідносин ОСОБА_4 з ПАТ «Укрсоцбанк» відносно кредитного договору від 05.09.2008 року, укладеного між ними, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання поруки ОСОБА_6 за договором поруки від 5 вересня 2008 року припиненою сторонами не оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_5, який також представляє інтереси ОСОБА_6, апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Давидюк І.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 5 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» і ОСОБА_4 укладено договір про надання кредиту № 014/718730 KR на купівлі автотранспортного засобу на суму 28104 доларів США зі сплатою 8,19 % річних з кінцевим терміном повернення до 4 вересня 2015 року.

Відповідно до п.2.1 договору надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику коштів в іноземній валюті ( доларів США) з позичкового рахунку № 1761 шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування позичальником на цілі, визначені п.1.2 договору - для придбання автомобіля марки SEAT, модель Altea, 2008 року випуску.

Пунктом 2.4.1 договору передбачена сплата процентів у валюті кредиту щомісячно.

Відповідно до п.4.1 договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1 договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.

В якості забезпечення вимог кредитора, 5 вересня 2008 року між банком і ОСОБА_6 укладено договір поруки № 04/18735-РО, за умовами якого поручитель зобов»язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов»язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та порядку, передбачених договором кредиту на купівлю транспортних засобів № 014/718730 KR від 5 вересня 2008 року та договору відновлювальної кредитної лінії № 014//718736- KV від 5 вересня 2008 року.

Банк свої зобов»язання виконав, надав позичальнику грошові кошти, позичальник же свої зобов»язання належним чином не виконав, у зв»язку з чим має заборгованість, яка станом на 1 листопада 2016 року становить 47493,51 доларів США, що в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ становить 1215073 грн.96 коп., та складається із заборгованості за кредитом в сумі 22896,20 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 10667,17 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 10993,58 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 2936,56 доларів США.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив із того, що у зв»язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов»язань за кредитним договором виникла заборгованість, яку останній має сплатити на користь кредитора. При цьому, вважав, що банк звернувся до суду в межах строку позовної давності, оскільки останній місячний платіж ОСОБА_4 слід було внести до 20 вересня 2015 року, а банк звернувся до суду у червні 2016 року. Разом з тим, суд вважав поруку ОСОБА_6 за договором поруки від 5 вересня 2008 року припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки банк протягом шести місяців з дати виконання основного зобов»язання не пред»явив вимогу до поручителя. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання відсутності правовідносин, суд першої інстанції виходив із того, що такий спосіб захисту не передбачений ні законом, ні договором.

Проте повністю з такими висновками суду перешої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов»язковим для виконання сторонами ( ст..629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Згідно із ст..509 ЦК України зобов»язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника, виконання його обов»язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст..611 ЦК України).

Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання ( неналежне виконання) ( ст..610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов»язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( термін).

Як убачається зі змісту кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань ( п.7.3 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 4 вересня 2015 року ( п.1.1.1 кредитного договору), так і строки виконання зобов»язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 20 числі кожного місяця для основної заборгованості ( п.1.1 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом ( п.2.4.1 кредитного договору).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов»язань ( внесенням щомісячних платежів), що входить до змісту зобов»язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов»язання згідно із ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок ( ст..253 ЦК України).

Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України).

Так, за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч.5 ст.261 ЦК України).

Зі змісту ст..261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії ( припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Отже початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору ( п.1.1, п. 2.4.1) позичальник зобов»язаний здійснювати повернення кредиту частинами ( щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. Крім того, відповідно до п.4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення ( правова позиція, висловлена Верховним Судом України у справі № 6-20цс114 від 19 березня 2014 року)..

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 20 числа кожного місяця, а процентів - не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов»язань.

Судом установлено, що ОСОБА_4 перестав виконувати щомісячні зобов»язання з погашення кредиту з 24 червня 2009 року та процентів за користування кредитом з 29 листопада 2010 року, у зв»язку з чим з цих дат у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до позичальника 30 червня 30 червня 2016 року.

У зв»язку з наведеним висновок суду першої інстанції про початок перебігу позовної давності з 20 вересня 2015 року - з визначеної судом дати закінчення дії кредитного договору - та відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Крім того, не може вважатися перериванням строку позовної давності і звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до третейського суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки за змістом ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Як установлено, ПАТ «Укрсоцбанк» до 30 червня 2016 року до суду з позовом до будь-кого з відповідачів не звертався.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 13 травня 2016 року рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 15 жовтня 2015 року в справі № 494/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості скасовано ( а.с.52-54).

За таких обставин, враховуючи заяву відповідача ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності, яка подана до ухвалення оскаржуваного рішення, з останнього на користь банку підлягає стягненню обрахована за три роки до моменту звернення позивача суду, тобто з 1 липня 2013 року, заборгованість за кредитом в сумі 9009 доларів США ( 335 доларів х 26 місяців + 299 доларів США), по процентам за користування грошовими коштами в сумі 3236,90 доларів США ( 65,59 + 57,23 + 62,61 +50,99 + 54,09 + 53,39 + 46,18 + 47 + 40,32 + 45 + 36,05 + 39,97 + 32,91 + 31,76 + 32,42 + 25,38 + 25,73 + 24,13 +19,65 + 19,85+ 14,71 + 13,02 + 11,19 + 9, 79 + 6, 17 + 4,47 + 1,16).

Враховуючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4, а також виходячи із умов договору щодо нарахування пені, вимог закону щодо обчислення пені у національній валюті, пеня в даному випадку має обчислюватися в гривнях від суми простроченого платежу, визначеної за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а не на час виникнення заборгованості в цілому, як зазначено позивачем в розрахунку заборгованості.

Таким чином, пеня за несвоєчасне повернення кредиту та за несвоєчасне повернення відсотків відповідно складає 94873 грн.48 коп. ( 2252,43 грн. + 8350,76 грн. + 58663,30 грн. + 5219,99 грн. + 2784,15 грн. + 2238,61 грн. + 9532,56 грн. + 5831,68 грн.) та 24887, 11 грн. ( 21077,50 грн. + 3000,39 грн. + 809,22 грн.).

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 5 вересня 2008 року та судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 про визнання відсутніми правовідносин ОСОБА_4 з ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 014/718730-КК від 5 вересня 2008 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_4 посилався на те, що у зв»язку з відсутністю додаткового правочину до кредитного договору в результаті зміни типу акціонерного товариства та зміни найменування банку між банком та ОСОБА_4 нек виникають цивільні права та обов»язки по кредитному договору.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини.

Згідно зі ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1048 ЦК України).

АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 набули своїх прав та обов»язків за кредитним договором з моменту його підписання.

Загальними Зборами Акціонерів 9 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування ( назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником щодо всіх прав та обов»язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства (п.1.2.2 Статуту ПАТ «Укрсоцбанк») (т.2 а.с. 9-11).

Зміна типу та назви товариства не припиняє правовідносин за укладеним кредитним договором, не змінює визначених сторонами прав та обов»язків і не потребує укладення додаткових договорів.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позов від імені ПАТ «Укрсоцбанк» подано не уповноваженою особою, що мало за собою прийняття судового рішення про залишення позову без розгляду, не ґрунтуються на матеріалах справи.

До суду з позовом звернувся представник ПАТ «Укрсоцбанк» - НовакА.А., який діяв на підставі довіреності від 11 січня 2016 року, виданої уповноваженими особами банку, виключно в межах договору про надання послуг щодо стягнення заборгованості № від 1 квітня 2015 року, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Тріада-Бізнес» ( а.с.25).

Відповідно до п.2 ч.1, ч.3 ст.42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи ( за наявності.

Відповідно до п.1.1 договору про надання послуг щодо стягнення заборгованості, укладеного 1 квітня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Тріада-Бізнес» , виконавець за дорученням замовника приймає на себе зобов»язання надавати замовнику послуги, які полягають у здійсненні від імені замовника юридичних та фактичних дій по стягненню заборгованості з боржників замовника та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити такі послуги. Після укладання цього договору та протягом його дії, замовник складає та передає виконавцю реєстр або реєстри, реєстр вважається переданий замовником та отриманим виконавцем з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру згідно форми Додатку № 2 до цього договору.

Згідно витягу з реєстру боржників від 24 квітня 2014 року за договором від 1 квітня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанку» доручив ТОВ «Тріада-Бізнес» вчиняти юридичні дії, спрямовані на стягнення заборгованості по кредитному договору, укладеного 5 вересня 2008 року з ОСОБА_4

Отже, наявність у ОСОБА_9 довіреності, якою останній був наділений правом пред»являти позови, в тому числі і по кредитному договору, укладеного з ОСОБА_4, не дає підстав вважати, що позов був поданий не уповноваженою особою.

Крім того, перевіривши заяви сторони відповідача про відвід судді, а також постановлені судом першої інстанції ухвали від 24 жовтня 2016 року, 25 жовтня 2016 року, 1 листопада 2016 року за наслідком розгляду заяв про відвід, колегія дійшла висновку про те , що підстав вважати такі заяви обґрунтованими немає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 1 листопада 2016 року - скасувати в частини задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 5 вересня 2008 року та судових витрат і в цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 5 вересня 2008 року в сумі 12245, 90 доларів США, що за курсом НБУ становить 306172 грн. 88 коп. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 9009 доларів США, що за курсом НБУ становить 225 243 грн. 67 коп. та заборгованості по процентам за користування коштами в сумі 3236, 90 доларів США, що за курсом НБУ становить 80929 грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 94 873 грн. 48 коп., пеню за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 24 887 грн. 11 коп., судовий збір в сумі 6 234 грн. 03 коп., а всього 125 994 грн. 62 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: