У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Класичного приватного університету про визнання звільнення незаконним, зміну формулювання причин звільнення, за касаційною скаргою Класичного приватного університету на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що 09 квітня 2008 року між ним і Класичним приватним університетом (далі - КПУ) укладено контракт № 214, відповідно до якого він працював на різних посадах до часу звільнення. У зв'язку із встановленням йому інвалідності, яка перешкоджає виконанню роботи за контрактом та порушенням КПУ законодавства про працю і його трудових прав ним 31 березня 2015 року подано заяву про розірвання строкового трудового договору (контракту) з 15 квітня 2015 року з підстав, передбачених ч. 1 ст. 39 КЗпП України. З 16 квітня 2015 року він не виходив на роботу, перебуваючи на лікарняному. Після завершення лікування до роботи також не приступив у зв'язку із розірванням трудового договору. Проте відповідач неправомірно залишив його заяву про звільнення без задоволення і розцінив його відсутність на роботі як прогул, звільнивши його на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на зазначені обставини та з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд визнати його звільнення з 18 травня 2015 року за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним; змінити формулювання причин його звільнення з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені Володимира Сташиса КПУ з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано звільнення ОСОБА_6 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені Володимира Сташиса КПУ з 18 травня 2015 року за прогул без поважних причини за п. 4 ст. 40 КЗпП Українинезаконним.

Зобов'язано КПУ змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_6 з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2015 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року змінено, формулювання причин звільнення ОСОБА_6 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені Володимира Сташиса КПУ змінено з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП Україниза прогул без поважних причин, вказано причиною звільнення ст. 39 КЗпП Україниз ініціативи працівника .

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі КПУ порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 09 квітня 2008 року між ОСОБА_6 та КПУ укладено контракт № 214, відповідно до умов якого позивач був прийнятий на посаду проректора з міжнародної роботи за кваліфікацією доктор юридичних наук, професор на строк з 09 квітня 2008 року по 09 квітня 2018 року.

Згідно з наказом КПУ від 01 серпня 2008 року № 227-к ОСОБА_6, професора кафедри конституційного та адміністративного права ім. В. Сташиса за сумісництвом, звільнено з 01 серпня 2008 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з прийняттям на постійну роботу та прийнято його на посаду проректора з міжнародних зв'язків з 01 серпня 2008 року з окладом згідно контракту.

Наказом КПУ від 01 вересня 2008 року № 273-к ОСОБА_6 за його заявою від 31 серпня 2008 року переведено з посади проректора з міжнародних зв'язків на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв'язків з окладом згідно штатного розкладу.

12 вересня 2008 року між КПУ та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду до контракту № 214 від 09 квітня 2008 року, відповідно до п.п. 1.1. 1.3. якої працівник приймається на посаду проректора з міжнародних зв'язків, посада може змінюватися відповідно до рішення ректора (проректор з наукової роботи, перший проректор тощо), контракт діє з 09 квітня 2008 року по 09 квітня 2018 року.

Відповідно до довідки від 25 серпня 2009 року серії АД № 121715 до акта огляду МСЕК ОСОБА_6 отримав третю групу інвалідності безстроково, відповідно до якої йому протипоказано важка фізична праця, психоемоційні навантаження.

Наказу КПУ від 03 вересня 2012 року № 318-к ОСОБА_6 на підставі його заяви від 29 серпня 2012 року переведено з посади проректора з науково-педагогічної роти та міжнародних зв'язків на посаду завідувача кафедри міжнародного права та правознавства, професора Інституту права ім. В. Сташиса КПУ з окладом згідно контракту.

Наказом КПУ від 01 листопада 2013 року № 410-к ОСОБА_6 за його заявою переведено на посаду професора кафедри конституційного, адміністративного та фінансового права Інституту права ім. В.Сташиса КПУ відповідно до контракту, а наказом від 01 вересня 2014 року № 285/1-к - на посаду професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного.

Наказом ректора КПУ від 23 березня 2015 року № 74-К «Про порушення наказу № 14 від 03 лютого 2012 року та притягнення до дисциплінарної відповідальності» професору кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права ім. В. Сташиса КПУ ОСОБА_6 оголошено догану за відсутність на робочому місці 18 березня 2015 року о 10 год. 50 хв.

З 18 по 23 березня 2015 року, з 30 березня по 14 квітня 2015 року, з 16 по 23 квітня 2015 року ОСОБА_6 був звільнений від роботи у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю (а. с. 58, 59, 60, т. 1).

05 квітня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до ректора КПУ із листом, у якому зазначив, що територіальною державною інспекцією з питань праці у Запорізькій області з 06 по 11 березня 2015 року було проведено перевірку КПУ, під час якої було встановлено ряд порушень КЗпП України, вчинених проти нього, про що повідомлено листом від 16 березня 2015 року № 05-П-0081.

31 березня та 07 квітня 2015 року ОСОБА_6 надсилав ректору КПУ заяви про звільнення його із займаних посад на підставі ст. 39 КЗпП України, у зв'язку з тим, що роботодавцем порушено законодавства про працю, колективний та трудовий договір, внаслідок чого погіршився стан його здоров'я, що перешкоджає виконанню ним роботи за контрактом від 09 квітня 2008 року № 214.

10 квітня 2015 року листом № 755 відповідач повідомив позивача про те, що його може бути звільнено з займаної посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права ім. В.Сташиса КПУ на підставі ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу через хворобу/інвалідність, що перешкоджають її виконанню.

23 квітня та 15 травня 2015 року ОСОБА_6 надіслав ректору КПУ листи, відповідно до яких наполіг на задоволенні його заяви про звільнення за ст. 39 КЗпП України з 15 квітня 2015 року.

Наказом КПУ від 18 травня 2015 року № 119-к професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права ім. В.Сташиса КПУ ОСОБА_6 звільнено за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом вважається відсутність працівника без поважних причин на роботі протягом усього робочого дня. До прогулу прирівнюють відсутність працівника без поважних причин на роботі більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня. Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці в той час, коли він був присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не може бути звільнено за прогул.

Згідно з ч. 1 ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених ч. 1 ст. статті 38 цього Кодексу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач працював за контрактом від 09 квітня 2008 року № 214, який є строковим трудовим договором, звільнення його на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним так, як він раніше подав обґрунтовану заяву про розірвання трудового договору з підстав, передбачених ст. 39 КЗпП України, і припинив виконання трудових обов'язків після вказаної ним у заяві дати. У зв'язку з тим, що позивач не вимагає поновлення його на роботі, суд вважав можливим задовольнити його вимоги про зміну формулювання причин звільнення.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині формулювання причин звільнення, виходив із того, що суд першої інстанції послався лише на статтю КЗпП України, яка передбачає відповідну підставу для звільнення позивача, але не змінив саме формулювання причин звільнення.

У той же час, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на те, що приписи ст. 39 КЗпП України передбачають декілька підстав звільнення: 1) хвороба або інвалідність, які перешкоджають виконанню роботи за договором; 2) порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору; 3) якщо працівник відповідно до ст. 38 КЗпП України має право на звільнення у визначений ним строк до закінчення двотижневого строку після попередження про звільнення у звязку з неможливістю продовжувати роботу.

Змінюючи формулювання причин звільнення на ст. 39 КЗпП України з ініціативи працівника, апеляційний суд не зазначив, з якої саме підстави звільнено працівника та наявність таких обставин не дослідив.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Класичного приватного університету задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова