АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/347/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 69 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ КБ «Надра» про захист прав споживачів та встановлення фактів, що мають юридичне значення ,-

в с т а н о в и л а :

22 вересня 2016 року ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 звернулась до суду із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ВАТ КБ «Надра» про захист прав споживачів та встановлення фактів, що мають юридичне значення, посилаючись на те, що 28 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та нею був підписаний Кредитний Договір № 362п/99/2007-840, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 24 400,00 доларів США зі сплатою процентів на строк до 18 листопада 2022 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_8 було укладено договір поруки б/н, за умовами якого поручитель узяв на себе зобов'язання солідарно з позичальником відповідати за виконання боржником умов кредитного договору.

28 листопада 2007 року між ВАТ «КБ «Надра»та ОСОБА_8 був укладений Договір Іпотеки № 362п/99/2007, яким була надана згода на надання ОСОБА_8 в заставу відповідно до Іпотечного договору нерухомого майно, а саме: квартири загальною площею 33,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вищезазначений Договір Іпотеки був зареєстрований за № 7972 від 28 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_6 вказує в позові, що сторони не дійшли згоди щодо всіх умов, які визначені законом як істотні для даного виду договорів, а саме: відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; відсутній графік платежів, згідно зі строковістю, зазначеною у договорі (щомісяця), у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості усіх супутніх послуг, а також інших зобов'язань споживача з розписаною сукупною вартістю кредиту за кожним платіжним періодом; не визначена реальна процентна ставка; не визначено абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді; відсутній договір відкриття поточного рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту, умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням; не зазначена дата видачі кредиту; не визначений строк дії кредитного договору; не визначений порядок припинення дії кредитного договору; не визначений порядок повернення кредиту та порядок плати за кредит; відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення; відповідачем не надано і не оприлюднено інформацію про кредитування; відсутнє попередження позичальника про валютні ризики; не зазначені вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості; не зазначені види забезпечення зобов'язань позичальника; не зазначена відповідальність кредитора при порушенні умов договору щодо умов видачі кредиту, щодо умов повернення кредиту; відсутні умови дострокового розірвання договору; відсутнє правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом; відсутній порядок обчислення процентних доходів; не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації; сторонами не дотримана письмова форма договору, що є істотною умовою кредитного договору.

Позивач вважає кредитний договір неукладеним через відсутність згоди за всіма істотними умовами договору, тому звернулась до суду з даним позовом та просила суд встановити факт відсутності в кредитному договорі № 362п/99/2007-840 від 28 листопада 2007 року, в додатковій угоді № 1 від 19 січня 2010 року, в додатковій угоді № 2 від 04 січня 2013 року до кредитного договору № 362п/99/2007-840 від 28 листопада 2007 року, передбачених законом істотних умов, що мають юридичне значення.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, при розгляді справи суд першої інстанції категорично відмовлявся вивчати законність умов кредитного договору, а лише намагався акцентувати увагу на принципі свободи договору та вільному волевиявленні позичальника. Просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, ставлячи перед судом питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме відсутність в кредитному договорі істотних умов невірно обрав спосіб захисту своїх прав, оскільки законом не передбачено їх захист в такий спосіб. Встановлення даного факту не може бути розглянуто як самостійна вимога, а є елементом встановлення фактичних обставин справи і не призводить до поновлення порушених прав позивача. Суд зазначив, що наведені позивачем підстави у разі їх встановлення судом можуть слугувати для визнання укладеного договору недійсним, хоча позивачем така вимога не заявлялась.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

В судовому засіданні встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 28 листопада 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено кредитний Договір № 362п/99/2007-840, за умовами якого відповідач надав позивачці кредит у сумі 24 400,00 доларів США зі сплатою процентів на строк до 18 листопада 2022 року (а. с. 53-54).

28 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8 був укладений Договір Іпотеки № 362п/99/2007-840, яким була надана згода на надання ОСОБА_8 в заставу відповідно до Іпотечного договору нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 33,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вищезазначений Договір Іпотеки був зареєстрований за № 7972 від 28 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9 (а. с. 56-57)

19 січня 2010 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 362п/99/2007-840 від 28 листопада 2007 року (а. с. 49-52).

04 січня 2013 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 362п/99/2007-840 від 28 листопада 2007 року (а. с. 55).

Частина 1 статті 256 ЦПК України визначає види юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відсутність істотних умов в кредитному договорі не може бути встановлена в розумінні ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

В ч. 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України.

Із наданих в суді першої інстанції представником позивача пояснень вбачається, на їх думку встановлення юридичного факту, а саме відсутності у кредитному договорі передбачених законом істотних умов захистить порушені права позивача, тому вважали через ці обставини кредитний договір неукладеним, однак, сам кредитний договір позивачем у судовому порядку не оскаржував ся, оскільки є неукладеним, тому визнанню його недійсним не потребує.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом дана належна оцінка доводам позивача та її представника, доводи апеляційної скарги повністю повторюють доводи позивача під час розгляду справи судом першої інстанції і не спростовують висновків суду. тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими і не спростовують правильних висновків суду щодо заявлених вимог позивача, які не підлягають задоволенню.

Інших доводів, крім тих, які були предметом розгляду суду першої інстанції, та яким дана належна оцінка судом , апеляційна скарга не містить.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ КБ "Надра" про захист прав споживачів та встановлення фактів, що мають юридичне значення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :