УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 8 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 30 травня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого воно є, та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 24-12/101, відповідно до умов якого останній отримав у кредит 580 тис. доларів США, зі сплатою 14 % річних, строком до 29 травня 2023 року.

Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань станом на 4 червня 2013 року виникла заборгованість у сумі 9 814 932 грн 63 коп. (основна заборгованість за кредитом - 6 178 975 грн 29 коп. та заборгованість за відсотками - 3 635 957 грн 33 коп.), яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 5 серпня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2008 року № 24-12/101 у розмірі 9 814 932 грн 63 коп., з яких: 6 178 975 грн 29 коп. - заборгованість за кредитом, 3 635 957 грн 33 коп. - заборгованість за відсотками.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 8 листопада 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 5 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 2 393 151 грн 27 коп. заборгованості за процентами.

У задоволенні решти позовних відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 256, 261, 267, 526, 599, 611, 1048, 1054 ЦК України, належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, дійшов правильного висновку про те, що позичальник не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, однак банк, звертаючись з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, пропустив строк позовної давності, про наслідки спливу якої відповідач подав заяву.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з позичальника у межах строку позовної давності - за період із 21 січня 2011 року по 12 червня 2014 року.

Колегія погоджується з такими висновками, які узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 29 червня 2016 року № 6-1188 цс 16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 8 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик