Справа № 154/3648/15-ц Провадження № 22-ц/773/211/17 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Категорія: 53 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Лимар Р. С.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Смоляр Є. І., Пасося А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори № 1 про поновлення на роботі, скасування наказів та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою відповідача Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори № 1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом. Вказувала на те, що наказом начальника Володимир-Волинської ЖЕК № 1 від 02 липня 2015 року № 77, на період відсутності основного працівника, її було призначено на посаду головного бухгалтера житлово-експлуатаційної контори.

22 вересня 2015 року її було звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що порушень трудової дисципліни вона не допускала, звільнення проведено із порушенням норм чинного трудового законодавства, без урахування того, що вона є одинокою матір'ю та виховує двох малолітніх дітей, просила суд визнати її звільнення незаконним і стягнути в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Під час розгляду справи в суді, позивач збільшила позовні вимоги та просила крім того скасувати накази про накладення на неї дисциплінарних стягнень і наказ про її звільнення.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 13 грудня 2016 року позов задоволено, скасовано накази про накладення дисциплінарних стягнень - догани та суворої догани на ОСОБА_1 і її звільнення з роботи, поновлено її на посаді головного бухгалтера Володимир-Волинської ЖЕК № 1, стягнуто з відповідача в користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 липня 2015 року по 13 грудня 2016 року в сумі 60762 грн. 10 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення в її користь заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач Володимир-Волинська ЖЕК № 1 просить рішення суду скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь і справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Встановлено, що наказом начальника Володимир-Волинської ЖЕК № 1 від 02 липня 2015 року № 77 ОСОБА_1, на період відсутності основного працівника, призначено на посаду головного бухгалтера житлово-експлуатаційної контори (а. с. 8).

Наказами начальника Володимир-Волинської ЖЕК №-1 від 06 липня 2015 року № 76/1, 25 серпня 2015 року № 97, 21 вересня 2015 року № 104 на позивачку ОСОБА_1 за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та неналежне виконання посадових обов'язків головного бухгалтера накладення дисциплінарні стягнення - догани (а. с. 57, 59, 61).

Наказом начальника житлово-експлуатаційної контори від 22 вересня 2015 року № 106 позивачку звільнено із займаної посади головного бухгалтера за п. 3 ст. 40 КЗпП України - систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків головного бухгалтера, покладених на неї трудовим договором (а. с. 68).

З наявної в матеріалах справи довідки управління соціального захисту населення Іваничівської райдержадміністрації від 05 листопада 2015 року № 1140 слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в даній установі з 01.11.2008 року як одинока мати та отримує допомогу на дітей: дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 27, 213).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст. 149 цього Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Врахувавши наведені норми матеріального права, встановлені обставини справи та задовольняючи позов у частині скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень на позивачку і поновлення її на роботі, суд правильно виходив з того, що дисциплінарні стягнення застосовувались до ОСОБА_1 без попереднього відібрання від неї пояснень щодо допущеного порушення без врахування ступені тяжкості вчиненого проступку, без належного ознайомлення позивачки з наказами про накладення стягнення. Крім того, суд вірно вважав, що відповідач, звільнивши ОСОБА_1 з роботи, не врахував гарантій передбачених трудовим законодавством для одиноких матерів, які мають дітей віком до чотирнадцяти років, які виключають звільнення вказаних осіб з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Також правильним є висновок суду про необхідність поновлення позивачці строку звернення до суду, оскільки відповідачем не були надані суду безспірні докази про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про звільнення і вручення їй його копії,трудова книжка їй не видавалась, а сама позивач за захистом порушених трудових прав попередньо зверталась до Володимир-Волинської міської ради та Володимир-Волинської міжрайонної прокуратури.

Рішення в зазначеній частині ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його зміни чи скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, рішення в частині стягнення з відповідача в користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає зміні, оскільки розмір суми, що підлягає стягненню було визначено судом з порушенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 і не з моменту звільнення позивачки з 23.09.3015 року, а за більший період, за який вона отримала заробітну плату (з 02.07.2015 року по 22.09.2015 року).

З довідки про заробітну плату від 06.02.2017 року № 103/48, яка наявна в матеріалах справи, слідує, що заробітна плата позивачки за два останні повні місяці роботи становила 3075,71 + 2572,42 = 5648 грн. 13 коп., а за один місяць 5648,13 / 2 = 2824 грн. 06 коп.

Її середньоденний заробіток дорівнював 5648,13 / (22+20) = 134 грн. 43 коп.

Отже, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 вересня 2015 року по 13 грудня 2016 року (14 місяців 15 днів), що підлягає виплаті позивачці, становить ((2824,06 * 14) + (134,43 * 15)) = 41538 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори № 1 задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 грудня 2016 року в частині розміру стягнутої суми з відповідача в користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити.

Стягнути з Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори № 1 в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 вересня 2015 року по 13 грудня 2016 року у розмірі 41538 (сорок одна тисяча п'ятсот тридцять вісім) грн. 87 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: