Провадження № 2/193/120/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 лютого 2017 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Кащука Д. А.
при секретарі Палій Л. Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,-
19 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 вересня 1972 року укладено шлюб зареєстрований Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 190.
Позивач зазначає, що проживала з відповідачем разом однією сім'єю. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей : ОСОБА_3, 1973 року народження та ОСОБА_4, 1976 року народження.
Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, поваги одного до іншого. Між ними часто виникали сварки. З 2009 року проживають окремо. Спільне господарство не ведуть, між собою не спілкуються. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо та суперечить інтересам позивача.
Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає.
Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому змушений звернутись до суду і просить шлюб розірвати.
Позивач ОСОБА_1, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлена у судове засідання не з'явилась, заяву про розгляд справи без її участі не надавала.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 30 вересня 1972 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 190, про що свідчить свідоцтво про шлюб (повторно) серії НОМЕР_1 від 13.12.2016 року (а.с. 3).
Відповідно до довідки Кам'янської сільської ради Софіївського району № 141 від 16.01.2017 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, разом з ним зареєстровані відповідач та їх повнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 5).
Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.
Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені.
Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.
Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу.
Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем не заявлено суду про намір відновлення свого дошлюбного прізвища, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з позивачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвище відповідачу «ОСОБА_2.
Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 30 вересня 1972 року Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 190.
Відповідачу ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Суддя Д. А. Кащук