Провадження № 22-ц/773/753/17 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - Домальчука Р.В.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_6, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_7, ОСОБА_8, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 236,0 кв. м, житловою площею 156,1 кв. м. та земельну ділянку, площею 0,11 га, кадастровий номер НОМЕР_1, виділену для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за цією ж адресою та належить на праві власності ОСОБА_6

Із матеріалів справи убачається, що 19 червня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір №92/08-1/02, за умовами якого останньому банком було надано кредит в сумі 150000 доларів США терміном до 16 червня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,8 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 16 червня 2008 року між банком та ОСОБА_8 був укладений договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 236 кв. м, житловою площею 156,1 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,11 га, кадастровий номер НОМЕР_1, виділену для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за цією ж адресою.

На даний час вказане нерухоме майно перейшло у власність відповідача в даній справі ОСОБА_6 на підставі укладених договорів дарування від 25.12.2013 року.

Банк вважає, що відповідач ОСОБА_6 набув статусу іпотекодавця, а тому просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 236,0 кв. м, житловою площею 156,1 кв. м. та на земельну ділянку, площею 0,11 га, кадастровий номер НОМЕР_1, виділену для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за цією ж адресою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2017 року вданій справі у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову банку.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що згідно кредитного договору від 19.06.2008 року позикодавець ВАТ АТ «Укргазбанк» надав позичальнику ОСОБА_7 кредит в розмірі 150000 доларів США на строк до 16.06.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,8 % річних (а.с.6-8).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_8 19.06.2008 року був укладений договір іпотеки №92-08/02, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 236,0 кв.м, житловою плошею 156,1 кв.м, який знаходиться в с.Тарасове по вул. Поліська, 4 Луцького району Волинської області, що належить на праві власності іпотекодавцю на підставі нотаріально посвідченого договору, зареєстрованого згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 18112216 та земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер НОМЕР_1, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за тією ж адресою та належить іпотекодавцю ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого управлінням земельних ресурсів у Луцькому районі 15.04.2008 року на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки, зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №020 (а. с. 9-11).

На підставі договору іпотеки приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 19.06.2008 року до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис номер 7413885 про обтяження іпотекою житлового будинку та земельної ділянки, які є предметом іпотеки (а. с. 12).

До Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис номер 7413846 про заборону відчуження житлового будинку, який є предметом іпотеки згідно договору іпотеки та про заборону відчуження земельної ділянки, що є предметом договору іпотеки, реєстраційний номер - 7413714 (а .с. 13-14).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 березня 2012 року, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Волинської області від 4 липня 2012 року в частині задоволення позовних вимог третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_10, постановлено визнати недійсним договір про передачу частки у спільній сумісній власності подружжя, укладений між ОСОБА_10 і відповідачем по даній справі ОСОБА_8, скасовано рішення реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на житловий будинок АДРЕСА_1, зобов'язано комунальне підприємство Волинське обласне бюро технічної інвентаризації поновити державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_10, визнано недійсним договір іпотеки майна та зобов'язано приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою спірного нерухомого майна, а також зобов'язано виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи щодо заборони відчуження спірного нерухомого майна (а. с. 15-19).

Зазначене рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_10 було виконано і було виключено із Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна відповідні записи про обтяження іпотекою спірного нерухомого майна і записи щодо заборони відчуження даного нерухомого майна, поновлено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_10

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 04 липня 2012 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2012 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін, а в частині задоволення позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору - ОСОБА_10 про визнання права власності на земельну ділянку скасовано та у цій частині ухвалене нове рішення про відмову в позові третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_10 про визнання права власності на земельну ділянку (а. с. 20-24).

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.10.2012 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2012 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 04.07.2012 року в частині задоволення позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_10 було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_10 про визнання недійсними договорів та зобов'язання вчинити дії відмовлено. Рішення Луцького міськрайонного суду від 28.03.2012 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 04.07.2012 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.25-29).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 25.02.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 19 квітня 2013 року, у справі за позовом банку до ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки в задоволенні позовних вимог було відмовлено. При цьому суди виходили з того, що на момент розгляду судом першої інстанції справи за позовом банку про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, на яке просив звернути стягнення позивач, вибуло із володіння відповідача ОСОБА_8, яка укладала з банком договір іпотеки, а тому підстав для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки немає.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2013 року рішення Луцького міськрайонного суду від 25.02.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 19.04.2013 року змінено, виключено із мотивувальних частин зазначених судових рішень висновок про те, що ОСОБА_11 не набув статусу іпотекодавця та на час придбання ним майна воно не перебувало в іпотеці, в іншій частині зазначені судові рішення залишені без змін (а. с. 35-36).

На підставі договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами від 25 грудня 2013 року та договору дарування земельної ділянки від 25 грудня 2013 року дарувальник ОСОБА_11 безоплатно передав у власність обдарованого ОСОБА_6 - відповідача в даній справі, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка знаходиться за тією ж адресою (а.с.87-92).

Поняття, зміст права власності та його здійснення передбачено нормами статей 316, 317, 319 ЦК України.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер, зміст якого становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції від 12 травня 2006 року, що діяла на момент укладення договору іпотеки, предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Стаття 23 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Поро іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Взаємні права та обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є обов'язковою (частина 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Судом встановлено, що із Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна були виключені відповідні записи про обтяження іпотекою спірного нерухомого майна і записи про обтяження іпотекою цього нерухомого майна, а після скасування судового рішення про визнання недійсним договору іпотеки банком не проводилися будь-які дії по відновленню державним реєстратором запису про обтяження майна іпотекою, хоча на підставі прийнятого раніше судового рішення був внесений запис про обтяження іпотекою спірного нерухомого майна.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог банку.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача про неправильність висновків суду щодо початку перебігу строку позовної давності, оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог за недоведеністю, а не з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді