Єдиний унікальний номер 243/9233/16-ц Номер провадження 22-ц/775/170/2017
Головуючий в 1 інстанції Пронін С.Г.
Доповідач Груіцька Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Груіцької Л.О.,

суддів: Новікової Г.В., Осипчук О.В.,

секретар Чуряєв В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду Державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

У листопада 2016 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Фонду Державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги обґрунтував тим, що він працював у відповідача слюсарем-ремонтником по обслуговуванню цехів содового виробництва та хлористого кальцію ВАТ «Содовий завод» з 07 травня 1990 року по 25 січня 1999 року. Протягом цього часу він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заборгованість по заробітній платі, але кожен раз отримував відмову. Рішенням Слов'янського міського суду № 2-733-98 від 12 лютого 1998 року з ВАТ «Содовий завод» стягнуто на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 1615,68 грн. Рішенням Слов'янського міського суду № 2-2069-99 від 21 червня 1999 року з ВАТ «Содовий завод» стягнуто на його користь заборгованість по заробітній платі з серпня 1998 року по листопад 1998 року у сумі 676 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 559, 32 грн. Виконавчі листи за вказаними судовими рішеннями ним своєчасно передані на виконання до Відділу державної виконавчої служби, однак до теперішнього часу наведені рішення суду не виконані. 24 січня 2013 року одержано листа № 11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області, згідно якого станом на 01 січня 2013 року у реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутного капіталу ВАТ «Содовий завод».

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, просить вказане рішення суду скасувати як неправильне та необґрунтоване. Зазначив, що відповідно за даними Реєстру державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». Згідно ст. 619 ЦК України передбачена субсидіарна відповідальність. В обґрунтування своїх вимог посилався на статтю 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Позивач у судове засідання не з'явився,надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.44).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився,надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участь,просив рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював слюсарем-ремонтником по обслуговуванню цехів содового виробництва та хлористого кальцію на ВАТ «Содовий завод» з 07 травня 1990 року по 25 січня 1999 року.

Однак, ВАТ «Содовий завод» припинило виплачувати заробітну плату працівникам, у зв'язку з чим перед позивачем у підприємства виникла заборгованість, яку стягнуто з боржника на підставі рішень Слов'янського міського суду від 12 лютого 1998 року та 21 червня 1999 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура

Звертаючись в суд з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, позивач посилаючись на те, що працював слюсарем- ремонтником на ВАТ «Содовий завод» м. Слов'янськ з 07 травня 1990 року по 25 січня 1999 року. За рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 12.02.1998 року з ВАТ «Содовий завод» на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 1615 грн. 68 коп. Рішенням Слов'янського міського суду, справа №2-2069-1999 від 21 червня 1999 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі 1235 грн.32 коп. Вищевказані рішення були направлені до відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції для виконання, але на теперішній час не виконані. В подальшому йому стало відомо, що ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом й на 100% воно було державним підприємством, тому відповідальність повинен нести Фонд державного майна України. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 2291грн.68 коп.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що такі позовні вимоги не ґрунтуються на законі.

Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним. Розглядаючи справу, судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 з 07 травня 1990року по 25 січня 1999 року працював у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод». При звільнені з підприємства відповідачем не було проведено з ним повного розрахунку по заробітній платі.

Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 12 лютого 1996 року вирішено стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1615 грн. 68 коп. (а .с.5)

Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області, від 21 червня 1999 року вирішено стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1235 грн. 32 коп.(а.с.6).

Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року у справі № 5/174Б, ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Листом від 30.09..2013 року Регіональне відділення на підставі доручення Фонду від 16.09.2013 року № Д/28 погодило перелік ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод».

03.07.2014 року та 29.08.2014 року організатором аукціону ТБ «Феміда» проведено аукціони з продажу ліквідаційної маси ВАТ, які визнані такими, що не відбулись у зв'язку із відсутністю заяв. Наразі ТБ «Феміда» спільно з арбітражним керуючим проводиться робота по проведенню другого повторного аукціону з продажу майна товариства.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України , а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людей і основоположних свобод 1950 року.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємства, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Апеляційним судом встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» визнано у 2003 році банкрутом, введена ліквідаційна процедура, призначено ліквідатора підприємства.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше.

Згідно з абз. 15 ч.1 статті 25 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.2,3 ст.111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливу місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЦК України та ч.2 ст.3 ЗУ «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватись будь-які санкції, що обмежують їх права.

У відповідності ст.1 Закону України «Про господарські товариства» господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно д ч. 1 ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. Субсидіарна (додаткова) відповідальність виникає у випадках, передбачених договором або законом. Суть субсидіарної відповідальності полягає у залученні поряд з основним боржником додатково (субсидіарного) боржника.

Частиною 1 ст. 176 ЦК України визначено, що держава, автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Із заявлених позовних вимог убачається, що фактично позивачем у судовому порядку повторно ставиться питання про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 2291 грн.68 коп., але вже з іншого відповідача Фонду державного майна України, в той час як повинно бути виконане, у порядку передбаченому чинним законодавством, судове рішення з цього ж питання.

Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, відповідач по справі - Фонд державного майна України не є органом управління Відкритого акціонерного товариства « Содовий завод», з якого за вищевказаним судовим рішенням підлягають стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі та компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, Фонд навіть не може бути належним відповідачем по цій справі.

За таких умов суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі і обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і правильно вирішив спір.

Рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 304, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Л.О.Груіцька

Судді: Г.В.Новікова

О.В.Осипчук