Справа № 214/689/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Зваді Л.В.

за участю боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь, суд

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рога надійшло клопотання ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 14 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 6 300 000 рублів Національного Банку Республіки Білорусь до деномінації, після деномінації (01.07.2016 року) 630 рублів Національного Банку Республіки Білорусь.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявилася, яка про час і місце розгляду клопотання була повідомлена належним чином, заяв про перенесення розгляду клопотання не подавала.

Боржник ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання, оскільки з резолютивної частини рішення суду не зрозуміло, що саме з нього стягнуто.

Вислухавши ОСОБА_1, розглянувши подані документи, суд вважає, що у задоволенні поданого клопотання належить відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно резолютивної частини рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 14 жовтня 2015 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 6300000 рублів, однак не зазначено, чи є вказана сума судовими витратами.

Відповідно до вимог ст. 396 ч. 2 п. 8 ЦПК України, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, в інших випадках, встановлених законами України.

Відповідно до вимог ст. 398 ЦПК України, на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ст. 4 ч.1 п. 5 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються, зокрема, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Як передбачено ст. 306 ЦПК РБ, резолютивна частина рішення повинна містити вказівку на розподіл судових витрат.

Як передбачено ст. 215 ЦПК України, рішення суду складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат.

Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог ст. 306 ЦПК РБ, в резолютивній частини рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 14 жовтня 2015 року не зазначено, що 6300000 рублів є судовими витратами, а тому виданий на його підставі виконавчий документ, також буде не відповідати вимогам закону, у звязку з чим у задоволенні клопотання ОСОБА_2 належить відмовити.

Керуючись ст. 395-396, 209 - 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя : В.М. Прасолов