Номер провадження: 22-ц/785/1138/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкін А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Управління Державтоінспекції ГУМВС України та Відділення РЕР ДАІ з обслуговування м. Южне та Комінтернівського району при УДАІ ГУМВС, про визнання права власності за набувальною давністю,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною власністю на автомобіль «Крайслер Вояджер», 1995 року випуску, державний знак ВН 7646 АВ (а. с. 3-6).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що весною 2010 року відповідач ОСОБА_3 залишив спірний автомобіль у її гаражі, пояснивши це тим, що виїжджає на заробітки в Росію на три-чотири місяці, просив наглядати за його автомобілем, для цього передав позивачці свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля, а потім обіцяв його забрати. ОСОБА_2 систематично слідкує за автомобілем, підтримуючи його у чистоті та належному робочому стані. ОСОБА_3 до цього часу не забрав свій автомобіль, у звязку із цим ОСОБА_2 вважає, що має право визнати за собою право власності на цей автомобіль за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 07.09.2016 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено - Управління Державтоінспекції ГУМВС України та Відділення РЕР ДАІ з обслуговування м. Южне та Комінтернівського району при УДАІ ГУМВС (а. с. 30).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2І відмовлено, з підстав недоведеності позову. (а. с. 59).

Не погоджуючись з рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 року, апелянт у поданій апеляційній скарзі посилалась на необєктивне дослідження судом першої інстанції доказів, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Крім того, апелянт посилалася на те, що довела суду факти добросовісного заволодіння спірним майном, відкритого i безперервного володіння ним протягом строку, що перевищує установлений законом термін, тобто посилається на наявність підстав для визнання за нею права власності це майно за набувальною давністю за рішенням суду (а. с. 66-70).

В судове засідання апелянт не зявилась, повідомлена у встановленому законом порядку (а. с. 108).

Представники третіх сторін Одеської міської ради у судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчить повідомлення приєднане до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що весною2010 року відповідач ОСОБА_3 за попередньою згодою з позивачкою залишив автомобіль «Крайслер Вояджер», 1995 року випуску, державний знак ВН 7646 АВ, у гаражі ОСОБА_2, пояснивши це тим, що виїжджає на заробітки в Росію на три-чотири місяці, просив наглядати за його автомобілем, для цього передав позивачці свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля, а потім обіцяв його забрати.

Колегія суддів вважає, що домовленість ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стосовно тимчасового передання спірного автомобілю позивачу містить ознаки правочину, укладеного в усній формі, що має фідуціарний (довірчий) характер, оскільки нерозривно пов'язаний із особистою довірою відповідача до позивача, впевненістю відповідача у здатності та намірах позивача додержуватись досягнутої домовленості, що знайшло відображення у переданні спірного автомобілю у строкове фактичне володіння позивача разом із ключами та технічним паспортом.

Зміст вищеозначеного правочину між сторонами полягає у вчиненні позивачем дій, спрямованих на недопущення можливого псування (виходу з ладу) належного відповідачу автомобілю внаслідок його тривалого невикористання, включаючи проведення необхідного технічного огляду та обслуговування, а також зберігання спірного автомобілі у належному позивачу гаражі на території гаражного кооперативу. Вбачається, що вищеозначений правочин є змішаним договору, що містить як умови та ознаки договору доручення, так і умови та ознаки договору зберігання.

З огляду на пояснення позивача, припинення зберігання та догляду за автомобілем повязувалось відповідачем із власним повернення із-за кордону на територію України. При цьому, відповідач попередньо зазначив термін свого перебування за кордоном тривалістю три-чотири місяці, але при цьому позивач не надав суду відомостей про узгодження з позивачем альтернативного шляху виконання зобовязання, не повідомив про наявність розпоряджень відповідача про інших осіб, що уповноважені прийняти виконання зобовязання замість відповідача за його відсутності після вказаного строку. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що повернення відповідача із-за кордону і заявлення ним вимоги про повернення спірного майна є необхідними умовами припинення зобовязань позивача за вищезазначеним договором.

Відповідно до абзацу другого ч. 1, ч. 2 ст. 530 ЦК України, зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Оскільки позивачем не доведено факту припинення зобовязань за правочином, укладеним сторонами у відношенні спірного майна, а також не надано підтвердження закінчення строку такого правочину, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_2 щодо визнання за нею права власності на спірне майно за набувальною давністю є безпідставними, оскільки перебіг відповідних строків відкритого, безперервно володіння чужим майном у відношенні належного відповідачу автомобілю не розпочався.

Крім того, звертає увагу той факт, що фактичне перебування спірного майна у володінні позивача складає близько семи років, незважаючи на попередньо повідомлений термін відсутності відповідача протягом 3-4 місяців, при чому позивач не надав суду доказів своїх дій, спрямованих на розшук або повідомлення відповідача, його родичів або уповноважених осіб з метою повернути спірне майно або змінити порядок виконання зобовязань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції не зясував природу спірних правовідносин, які виникли між сторонами, не визначився з нормами права, які підлягають застосуванню, що призвело до неправильного мотивування судового рішення, а відтак рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст.309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Управління Державтоінспекції ГУМВС України та Відділення РЕР ДАІ з обслуговування м. Южне та Комінтернівського району при УДАІ ГУМВС, про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Калараш А.А.

ОСОБА_4