Справа № 462/287/14 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/783/2333/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 травня 2007 року між Банком та ОСОБА_4В було укладено кредитний договір №51/МБ-45, згідно якого останній було надано кредит на суму 26400 гривень з кінцевим терміном погашення до 05 травня 2009 року.

Для забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «КБ «Надра» Львівське РУ та ОСОБА_2 16 травня 2007 року було укладено договір поруки, за яким остання зобов'язувалась відповідати за виконання позичальником всіх зобов'язань за кредитним договором №51/МБ-45 від 16 травня 2007 року.

03 жовтня 2013 року Банком було надіслано боржнику та поручителю вимоги про повне виконання зобов'язання, сплати заборгованості процентів пені та штрафів, які залишилися без виконання.

З урахуванням зазначених обставин, позивач ПАТ «КБ «Надра» просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №51/МБ-45 від 16 травня 2007 року в сумі 92717,87 гривень (а.с.1-4).

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 717,87 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" судовий збір в розмірі 927,17 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2014 року залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що 20 листопада 2013 року Банк подав до суду позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5 та ОСОБА_2, відповідно до якого єдиною правовою підставою позовних вимог до неї є Договір поруки та Вимога від 03 жовтня 2013 року. Вказує, що на момент пред'явлення банком позову, порука вже була припинена, відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України

Просить заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2014 року скасуванню частково на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №51/МБ-45 від 16 травня 2007 року в сумі 92717,87 гривень.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положення ст.1049 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом та матеріалами справи установлено, що 16 травня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4В було укладено кредитний договір №51/МБ-45 згідно якого останній було надано кредит на суму 26400 гривень на споживчі потреби з кінцевим терміном погашення до 05 травня 2009 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 30% річних.

Кредитор умови договору виконав, надавши позичальникові кредитні кошти в сумі 26000, що підтверджується заявою на видачу готівки №NL 1 від 16 травня 2007 року.

У відповідності до п.3.1.1. Кредитного договору повернення кредиту здійснюється згідно Графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід»ємною частиною договору та міститься в Додатку №1 до кредитного договору.

Згідно п.1.8 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Для забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» Львівське РУ та ОСОБА_2 16 травня 2007 року було укладено договір поруки, за яким остання зобов'язувалась відповідати за виконання позичальником всіх зобов'язань за кредитним договором №51/МБ-45 від 16 травня 2007 року.

Згідно п.2.1. Договору поруки у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору Поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором нарівні з Позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

У відповідності до п.3.2. Договору поруки Поручитель у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору виплачує в безспірному порядку Кредитору пеню від загальної суми заборгованості Позичальника по Кредитному договору у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виконання заборгованості за кожен день прострочення з дня виникнення зобов'язання Поручителя погасити заборгованість позичальника.

03 жовтня 2013 року Банком було надіслано боржнику та поручителю вимоги про повне виконання зобов'язання, сплати заборгованості процентів пені та штрафів, які залишилися без виконання.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за Кредитним договором №51/МБ-45 від 16 травня 2007 року та допущенням заборгованості, яка станом на 12 грудня 2013 року становила 92717,87 гривень, із яких: заборгованість по кредиту - 23611,84 грн.; заборгованість по відсотках 45767,37 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 5993,85 грн., штраф -17344,80 гривень, є підстави для стягнення такої з основного боржника - ОСОБА_4

Що стосується солідарного стягнення зазначеної заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра», то з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимогу до поручителя протягом одного троку від дня укладення договору поруки.

Як зазначено у п.4.1. Договору поруки, Сторони ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 встановили, що договір поруки вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання Боржником та/або Поручителем забезпеченого ним зобов'язання.

Отже порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до умов кредитного договору №51/МБ-45 від 16 травня 2007 року строк виконання основного зобов'язання визначений, кредит надається строком по 05 травня 2009 року.

Банком скеровано вимогу ОСОБА_2 про погашення простроченої заборгованості 03 жовтня 2013 року, та 20 листопада 2013 року було подано позов до суду, тобто поза межами строку встановленого у п.4 ст.559 ЦК України, що є підставою для відмови в позові в цій частині.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України висловленій у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53 цс 14.

Верховний Суд України зазначив, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягомшести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У зв'язку з тим, що на момент пред'явлення позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 (станом на 13 січня 2014 року), порука була припинена, у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення заборгованості з неї.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №51/МБ-45 від 16 травня 2007 року з ОСОБА_4

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором №51/МБ-45 від 16 травня 2007 року в сумі 92 717,87 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" судовий збір в розмірі 927,17 грн.

В решті вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на користь ОСОБА_6 1019,88 гривень судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_7