Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20.02.2017 Справа №607/14376/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася із позовом в суд до ОСОБА_3, просить стягнути 100000 гривень. ОСОБА_4 обґрунтовано тим, що відповідач не виконала свої зобовязання за договором позики грошових коштів, який укладений у формі розписки 12 червня 2016 року.

Позивач в судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомив.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до розписки від 12 червня 2016 року ОСОБА_3 позичила і вже фактично отримала у ОСОБА_2 гроші в сумі 100000 гривень, які зобовязується повернути ОСОБА_2 готівкою за її місцем проживання у повному розмірі до 12 вересня 2016 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд України, у постанові від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13, виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Отже, дослідивши надану позивачем розписку ОСОБА_3, суд приходить до переконання, що вона підтверджує факт укладення договору позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 гроші в сумі 100000 гривень, в строк до 12 вересня 2016 року, оскільки містить всі істотні умови такого договору.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи те, що відповідачем не надано будь-яких доказів повернення нею боргу за договором позики від 12 червня 2016 року, відповідно до пояснень ОСОБА_2, викладених в позовній заяві, боржник не повернула їй заборгованість за договором позики, про що також свідчить також наявність оригіналу розписки у позивача, а тому, враховуючи, що ОСОБА_3 не виконав свої зобовязання за договором, суму боргу слід стягнути із відповідача.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, так як позовні вимоги задоволені, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 грн. судових витрат.

Керуючись статтями 3, 10, 57-64, 88, 208-209, 212-215, 223, 224-226, 233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 525, 526, 530, 625, 1046-1050 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2) 100000 (сто тисяч) гривень боргу за договором позики та 1000 (одна тисяча гривень сплаченого судового збору,

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. ОСОБА_1, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_4