РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Маліщук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Сафір Ф.О. звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 52779,41 грн. за кредитним договором №б/н від 26.02.2014 року та судові витрати в розмірі 1600 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що свої зобов'язання за договором від 26.02.2014 року позивач виконав, надавши відповідачу по справі кредит у розмірі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до договору та станом на 19.03.2017 року має заборгованість за кредитним договором.

В судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з'явився. В надісланій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, його представник ОСОБА_3 надала заяву про те, що заявлені позовні вимоги визнає частково. Просила справу розглянути у її відсутність, при ухваленні рішення врахувати надані заперечення, відповідно до яких (а.с. 52-53), відповідач ОСОБА_1 підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору та отримання кредиту в сумі 4700 грн. Дані кошти йому необхідні були для лікування, оскільки він постійно хворіє. Заборгованість в сумі 52779,41 грн. утворилася внаслідок того, що він не має можливості працювати, у зв'язку з постійними хворобами. Він та його батьки витрачають кошти на його лікування. Окрім цього у його батьків є ще малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вважає, що вимоги позивача про стягнення з нього штрафу та пені є подвійна цивільно-правова відповідальність за одне й те саме порушення, що не може бути застосовано. Також вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності щодо заявленої вимоги про стягнення з нього неустойки, поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. А тому просить частково стягнути з нього заборгованість по процентах за користування кредитом та повністю відмовити в стягненні з нього заборгованості за пенею, комісією та штрафу (процентна складова).

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідачки відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами.

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши заяву представника позивача, заяву представника відповідача, позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 26.02.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % на місяць (30 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, кредит повертається щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Даний договір укладений за анкетою-заявою відповідача, в якій вона приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримав пам'ятку клієнта, що містить в тому числі і ОСОБА_3 і основні умови обслуговування та кредитування, просить оформити на своє ім'я картку «Універсальна» та надати банківські послуги, ознайомився із Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті ПриватБанку, зобов'язався їх виконувати та регулярно ознайомлюватись із відповідними змінами, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 5). Договір складають Анкета-заява, Пам'ятка клієнта, ОСОБА_3 (довідка про умови кредитування), затверджені Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 5, 6, 7-30).

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає свою згоду у любий момент його змінити (зменшити, збільшити або анулювати). Підписання договору є прямою і безумовною згодою держателя відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, про що він зобов'язаний не менш, ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту, в т.ч. і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг держатель зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою уникнення овердрафту.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6., п. 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Відповідно до п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасну оплату послуг, що передбачені договором, умовами і правилами, клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який платиться пеня, за кожен день прострочки.

Також порядок нарахування пені вказаний у п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за виникнення прострочених зобов'язань.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3. Умов та правил надання банківських послуг відсотки за користування кредитом і/або овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, при цьому відсотки нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту і/або овердрафта кошти з дня списання суми з карткового рахунку до дня коли кредиті/або овердрафт стає простроченим кредитом.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п.1.1.7.3. картрахунки відкриті на невизначений термін за виключеннями, що встановлені правилами.

Відповідно до п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у випадку порушення держателем або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у випадку виникнення овердрафта банк має право призупинити розрахунки по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком долі у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою своїх боргових зобов'язань за даним договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком долі у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою своїх боргових зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.11., 2.1.1.2.12. правил користування платіжною картою строк дії карти вказаний на лицьовій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку.

Відповідно до п.п. 2.1.1.12.6, правил користування платіжною картою за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, що встановлені тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році.

П.2.1.1.12.8 Умов і Правил передбачено нарахування комісії за обслуговування.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 6) розмір щомісячних платежів складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, що вносяться до 25 числа місяця, що слідує за звітнім. Базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5% (нараховується на залишок заборгованості), за тратами здійсненими з 01.09.2014 р. - 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,6%. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів становить 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і просторочених процентів і комісій.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4) відповідач ОСОБА_1 вперше 28.02.2014 року зняв з карткового рахунку банку грошові кошти в сумі 1040,00 грн. Останнє погашення заборгованості по кредиту відбулося 26.06.2014 р. в сумі 200,00 грн. та 100,00 грн. погашення процентів.

В порушення умов договору відповідач належним чином не повертав кошти, не сплачував відсотки за користування кредитом, не слідкував за залишком коштів, у зв'язку з чим позивач станом на 19.03.2017 року нарахував його заборгованість загальний розмір якої становить 52779,41 за користування кредитом в сумі 4588,66 грн., 447,69 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість, 41553,56 грн. - несплачені проценти на прострочену заборгованість, 3200,00 грн. - комісія, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2489,50 грн. - штраф (процентна складова) ( а.с. 4).

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ «КБ Приватбанк» та ОСОБА_1 є зобов'язальними і регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав належним чином взятого на себе зобов`язання, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитом та відсотками на суму 46589,91 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідач на користь позивача пені та комісій на загальну суму 3200,00 грн., суд виходить із аналізу розрахунку заборгованості, у якому вказано про нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань відповідно до встановленої ставки на суму 42001,25 грн., та вважає, що за своєю правовою природою заявлена позивачем сума «комісії та пені» (як в позові) є саме пенею.

Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1, 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідач у своїх запереченнях посилається положення п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», яким надається роз'яснення порядку застосування спеціального строку позовної давності до позовних вимог щодо стягнення неустойки. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності звернувшись до суду із такими позовними вимогами, а поважних причин пропуску строку позивачем не наведено, а тому вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають відмові.

Дані про збільшення строку позовної давності до вимог банку по поверненню кредиту, відсотків, пені, штрафів, інших виплат до 50 років відображені у п. 1.1.7.31 Умов та правил, які, однак, не містять підпису позичальника.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови і правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ятдесят років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у анкеті-заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у справі, яка розглядається застосовується спеціальна річна позовна давність до вимог про стягнення неустойки. Оскільки позивач звернувся із позовом 27.03.2017 року, пеня підлягає стягненню за період з 27.03.2016 по 27.03.2017 року тобто у сумі 1200 грн. = 3200 грн.-2000 грн.

Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, що висловлена у постанові № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, є обов'язковою для застосування відповідно до ст. 360-7 ЦПК України та підстав відступати від неї суд не вбачає.

Суд не погоджується із позицією відповідача щодо часткового стягнення з нього заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки відповідачем не зазначається в якому саме розмірі він визнає таку заборгованість. Разом із тим, нарахування кредитором відсотків є винагородою банку за користування боржником кредитними коштами. За змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають iз суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку ( частина перша цієї статті). Відповідачем не доведено факту відмови прийняття кредитором належно виконаного зобовязання. Натомість законодавчо не закріплено права суду самостійно зменшувати розмір нарахованих позивачем процентів за користування боржником кредитними коштами, а відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що таке нарахування відбувалося із порушеннями, власних розрахунків по нарахованю відсотків відповідачем суду не надано, порядок нарахування відсотків відповідачем не заперечується. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума нарахованих позивачем процентів за користуванні відповідачем кредитними коштами підлягає стягненню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів 500,00 грн. - фіксована частина), 2489,50 грн. - (процентна складова), суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За змістом даної норми, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Згідно Тарифів банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається із пені нарахованої за кожен день прострочення кредиту + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. та пені нарахованої за кожен день прострочення кредиту + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову та прострочених процентів та комісій (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг). Банком нараховано 2489,50 грн. пені та штрафи - 500 грн. яка складає 5% від 49789,91 грн. - сума заборгованості разом із пенею.

Тобто, аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Крім того позивачем всупереч положенням ч.2 ст. 550 ЦК України при розрахунку відсоткової частини штрафу включено розмір пені (неустойки).

Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та нараховано відсотки на неустойку, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, що висловлена у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, є обов'язковою для застосування відповідно до ст. 360-7 ЦПК України та підстав відступати від неї суд не вбачає.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів. А тому з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 48589,91 грн.

Крім того, з відповідача, в силу ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1), в розмірі 1600 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити відповідно до вказаних вище підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 61 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 207, 258, 264, 267, 526, 527, 530, 549, 550 ч.2, 599, 610, 612, 614, 625, 634, 1048, 1054, 1050, 1055 ЦК України, керуючись ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 158 ч.2, 197 ч.2, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.н. НОМЕР_1), зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, , рах. №3111, МФО 305299) загальну заборгованість по кредитному договору б/н від 26.02.2014 року станом на 19.03.2017 року в сумі 48589 (сорок вісім тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 91 коп., що складається з: 4588 (чотири тисячі п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; 42001 (сорок дві тисячі одна) грн. 25 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2000 (дві тисячі) грн. - заборгованість за пенею, а також суму судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя