У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконними та скасування наказів, зобов'язання вчинити дії, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, втраченого заробітку, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати наказ від 15 грудня 2014 року № 551 - к «Про позбавлення премії» та наказ від 26 грудня 2014 року № 576 - к «Щодо дисциплінарного стягнення» незаконними та скасувати їх; зобов'язати відповідача виплатити їй грошові кошти, а саме: премію за листопад 2014 року та премію по підсумках роботи Управління з переробки газу та газового конденсату публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - ПАТ «Укргазвидобування») у 2014 році.

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому також просила визнати незаконним та скасувати наказ від 15 травня 2015 року № 194 - к «Щодо дисциплінарного стягнення»; визнати наказ про звільнення ОСОБА_4 незаконним та скасувати його; поновити її на роботі на посаді провідного інженера з екологічної безпеки; стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 10 липня 2015 року цивільну справу № 554/2640/2015, провадження № 2/554/1654/15, за позовом ОСОБА_5, поданого в інтересах ОСОБА_4 до Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» про позбавлення премії та цивільну справу № 554/8368/2015, провадження № 2/554/2782, за позовом ОСОБА_4 до Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу об'єднано в одне провадження.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона з 2005 року працювала на посаді провідного інженера з екологічної безпеки відділу охорони праці та промислової безпеки філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування».

Наказом від 15 грудня 2014 року № 551-к «Щодо дисциплінарного стягнення» її позбавлено премії за листопад 2014 року за недостатній контроль за своєчасною розробкою документів, у яких обґрунтовувалися обсяги викидів забруднюючих речовин у атмосферу, питомих норм природокористування, паспортів відходів виробництва. Даний наказ вважає незаконним, оскільки його описова частина не містить чітких формулювань та обґрунтувань для прийняття такого рішення, відсутня її вина у затримці з роботами науково - дослідного інституту. Від неї не відібрали пояснення та не дослідили усіх обставин справи, оскільки про затримку з роботами науково - дослідного інституту протягом 2013 - 2014 років було обізнано керівництво Управління з переробки газу та газового конденсату та її безпосереднього керівника ОСОБА_6 Виходячи із змісту наказу, вважала, що він виданий з метою запобігання вчинення нею порушень у майбутньому, а не за те, яке вона допустила у попередній період, що є недопустимим.

Зазначає, що відповідач, видавши наказ від 19 березня 2015 року № 118- к «Щодо дисциплінарного стягнення», яким їй було оголошено догану, не ознайомив її із його змістом, при чому порушень трудової дисципліни вона не допускала, в період часу із 24 грудня 2014 року по 18 березня 2015 року була тимчасово непрацездатною, а наказ було винесено в перший день її виходу на роботу, що вважає протиправним.

Наказ від 15 травня 2015 року № 194-к «Щодо дисциплінарного стягнення», яким на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді догани, вважає незаконним з тих підстав, що її не було ознайомлено з Положенням про перепускний режим. При цьому, її робочий кабінет знаходився не в приміщенні адміністративної будівлі, а тому необхідності проходити через турнікет у неї не було. Підставою для проведення перевірки щодо перебування її на робочому місці може бути лише список, складений працівниками, які здійснюють охорону підприємства, а не інший документ. Вона не заперечує, що проходила 14 травня 2015 року о 13 годині 45 хвилин через турнікет, виходячи із адміністративної будівлі і пішла до свого робочого місця, де перебувала до кінця робочого дня. З цих підстав роботодавець не взяв даних фактів до уваги і видав незаконно наказ.

19 травня 2015 року з метою виконання своїх трудових обов'язків вона прибула на підприємство, однак охорона не пропустила її до робочого місця та до відділу кадрів. Про звільнення їй повідомлено не було, оскільки голова профкому ОСОБА_7 18 травня 2015 року повідомив їй лише про необхідність з'явитися на засідання профкому 25 травня 2015 року, де мало вирішуватися питання щодо звільнення її із займаної посади.

Зі змістом наказу про своє звільнення від 18 травня 2015 року № 201 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України вона ознайомилася лише у суді 13 липня 2015 року. Даний наказ вважає незаконним, оскільки два попередні накази про застосування відносно неї дисциплінарних стягнень у вигляді доган прийняті в порушення закону з підстав викладених вище.

Також зазначає, що роботодавець, прийнявши рішення про її звільнення з підстав несвоєчасного складання та подання документів для постановки на облік у Міністерстві трьох об'єктів відділення з експлуатації АЗС не врахував, що вона із 24 грудня 2014 року по 18 березня 2015 року та з 23 березня 2015 року по 8 травня 2015 року була тимчасово непрацездатною, тобто фактично працювала всього два дні. При цьому, 12 травня 2015 року її позбавили права користуватися комп'ютером, без якого вона не могла виконувати свої посадові обов'язки. Станом на 18 травня 2015 року, тобто на день її звільнення, профспілковий комітет не надав своєї згоди. Наказ про своє звільнення і трудову книжку роботодавець їй не видав.

Внаслідок незаконного звільнення з роботи, вона зазнала моральної шкоди, яка виразилася у дискредитації її як спеціаліста перед своїми знайомими та колегами, змінився звичний уклад її життя. Внаслідок неправомірних дій відповідача вона змушена витрачати час на підготовку до судових засідань, брати участь у них. Через хвилювання погіршився стан її здоров'я, з'явилося відчуття безсилля, тривоги, страх за майбутнє. Завдану моральну шкоду оцінює у 10 тис. грн.

Таким чином, ОСОБА_4 просила визнати незаконним наказ від 15 грудня 2014 року № 551 - к «Про позбавлення премії» та скасувати його; зобов'язати відповідача видати наказ про преміювання її по результатах роботи за листопад 2014 року; визнати незаконним з 19 березня 2015 року та скасувати наказ від 19 березня 2015 року № 118- к «Щодо дисциплінарного стягнення; визнати незаконним із 15 травня 2015 року та скасувати наказ від 15 травня 2015 року № 194-к «Щодо дисциплінарного стягнення»; визнати з 18 травня 2015 року незаконним та скасувати наказ від 18 травня 2015 року № 201 - к «По особовому складу»; зобов'язати відповідача поновити її на роботі на посаді провідного інженера з екологічної безпеки відділу охорони праці та промислової безпеки; стягнути з відповідача втрачений нею заробіток з 18 травня 2015 року по день поновлення на роботі; в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути із відповідача на її користь 10 тис. грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 5 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням положень ст. ст. 40, 139, 147, 148 КЗпП України, про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання незаконним і скасування наказу від 15 грудня 2014 року № 551-к суди дійшли правильного висновку про те, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення премії було правомірним, відбулося на підставі службової записки начальника відділу безпеки ОСОБА_8, оскільки наказ був винесений за неналежне виконання провідним інженером з екологічної безпеки ОСОБА_4 своїх обов'язків, уповноваженою на те особою, у межах встановлено законом терміну, відповідно до встановленої законом і локальними нормативно-правовими актами підприємства процедури. Факт вчинення порушення виконання службових обов'язків було встановлено у ході службового розслідування, правомірність висновків якого у встановленому законом порядку позивачем спростовано не було.

Також правильним є висновок про відсутність підстав для задоволення позову про скасування наказів від 19 березня 2015 року № 118-к і від 15 травня 2015 року № 194-к, оскільки до безпосередніх посадових обов'язків позивачки, як провідного інженера з екологічної безпеки відділу охорони праці та промислової безпеки філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» входили питання дотримання підприємством роботодавця вимог природоохоронного законодавства, а тому, за умови невиконання вищезазначених вимог накладення дисциплінарного стягнення саме на позивачку є правомірним.

Доводи касаційної скарги про те, що накладення стягнення відбулося після спливу шестимісячного строку з дня виявлення проступку не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки відповідно до змісту оскаржуваного наказу підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності був не сам акт перевірки Державною екологічною інспекцією в Полтавській області, а факт неналежного виконання відділом охорони праці та промислової безпеки заходів щодо усунення виявлених порушень. Крім того, підставою вказано здійснення Державною екологічною інспекцією в Полтавській області розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням ресурсів у розмірі 4 326 524 грн.

Таким чином, виходячи зі змісту наказу від 18 травня 2015 року № 201-К «По особовому складу», встановленого факту правомірності і обґрунтованості накладення на позивачку дисциплінарних стягнень у вигляді доган від 19 березня 2015 року та 15 травня 2015 року, а також дотримання процедури накладення на позивачку вищевказаних дисциплінарних стягнень, з урахуванням визнання ОСОБА_4 несвоєчасної підготовки та подання документів для постановки на державний облік в Міністерстві екології та природних ресурсів України об'єктів відділення з експлуатації АЗС УПГГК (АЗС №5, №8, №13) повторним дисциплінарним проступком, який виявився у невиконання працівником Посадової інструкції, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України слід вважати законним, оскільки ОСОБА_4 було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв'язку із вчиненням нею нового дисциплінарного проступку, який став безпосередньою підставою для звільнення.

Крім того, судами установлено, що позивачка тричі не з'явилась на засідання профспілкового комітету Управління з переробки газу та газового конденсату, хоча була повідомлена про час, місце і предмет розгляду засідань, доказів поважності причин своєї відсутності не надала, тому розгляд подання начальника управління без присутності працівника слід вважати правомірним і законним. Також позивач зверталася до Управління держпраці у Полтавській області щодо проведення перевірки свого звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, за результатами якої порушень трудового законодавства не встановлено.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта