УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Божко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3 про визнання договорів не дійсними, -

в с т а н о в и в :

28.12.2016 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить суд визнати недійсними договір позики від 26.12.2008 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 та зареєстрований нею за реєстровим №4440 разом зі всіма додатковими угодами до нього та визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 від 26.12.2008 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.02.2017 р., позовна заява ОСОБА_1 вважається не поданою та повернута з наданими додатками до неї позивачеві.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.04.2017 р., ухвалу суду від 15.02.2017 р. скасували, повернули справу до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

У відповідності зі ч.1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вбачається, що поданий позов не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до п.6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно зі ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Так, позивачем не надано доказів про сплату судового збору.

При цьому, суд зазначає, що відповідно абз. 2 ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно до вимог ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Позивачем не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, для суду, відповідача та третьої особи.

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо звільнення від надання копій всім учасниками процесу відповідно до вимог ст. 120 ЦПК України, оскільки ч.2 ст. 120 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для звільнення від подачі копій наданих документів для інших учасників процесу.

Відповідно зі ст. 121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 - 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути вказані недоліки поданої позовної заяви в строк, наданий судом.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3 про визнання договорів не дійсними, залишити без руху.

Надати позивачеві 5-денний строк з моменту отримання ухвали для виправлення недоліків.

Інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя