Справа №: 272/1383/16-ц
Провадження № 2/272/148/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.

при секретарі Ахановій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,суд,-

встановив :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 15 червня 2013 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на 50/100 частин жилого будинку № 8 по пров. Львівському в м.Андрушівка та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0902 га за адресою: пров.Львівський, 8 в м.Андрушівка. Вона є спадкоємцем першої чери за законом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Відповідач на спадщину не претендує. Позивач не може оформити спадщину, оскільки на спадковий будинок та земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за ним право власності на земельну ділянку, як на спадщину за законом.

В судове засідання позивач не зявилась, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи в її відсутність, зазначила, що позовоні вимоги визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив : 15 червня 2013 року помер батько позивачки ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на 50/100 частин жилого будинку № 8 по пров. Львівському в м.Андрушівка та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0902 га за адресою: пров.Львівський, 8 в м.Андрушівка. Вона є спадкоємцем першої чери за законом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Відповідач на спадщину не претендує. Позивач не може оформити спадщину, оскільки на спадковий будинок та земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця)..

Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст.1269 ЦК України, згідно якої,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину.Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень »,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України,де вказано,що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.Згідно ст.120 ЗК України,набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки,відсутність державної реєстрації,в даному випадку правового значення не має.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на 50/100 частин жилого будинку № 8 по пров. Львівському в м.Андрушівка та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0902 га за адресою: пров.Львівський, 8 в м.Андрушівка, як на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3,померлого 15.06.2013 року, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину.

Відповідно до клопотання позивача понесені нею судові витрати при подачі позову суд на її користь з відповідача не стягує.

Керуючись ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст. 120,125 ЗК України,ст.ст.10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України,суд,-

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП315017063) право власності на 50/100 частин жилого будинку № 8 по пров. Львівському в м.Андрушівка та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0902 га за адресою: пров.Львівський, 8 в м.Андрушівка, як на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3,померлого 15.06.2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі,але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_4