Справа № 209/1038/17
Провадження № 6/209/41/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м.Кам'янське

Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Маслова Д.В.

при секретарі: Кулік О.О.

розглянувши матеріали подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звернувся до суду Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2.

Посилаються на те, що в провадженні Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться на виконанні виконавче провадження з примусового виконання документа: виконавчого листа №2-1208 виданого 24.07.2002 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, 10.10.2001 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 15.07.2002 року. Боржник рішення суду добровільно не виконує та всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадженя", декларацію про майно та доходи не подав. Під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Державним виконавцем на адресу боржника надсилались виклики, щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що ОСОБА_2 рішення не виконує, не одержує доходи, кошти по рішенню суду не сплачує.

Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів,тому державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документу.

Представник відділу ДВС в судове засідання не з'явився. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали додані до подання, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як встановлено судом, на виконанні держаного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1208 виданого 24 липня 2002 року міським судом Дніпровського району м.Дніпродзержинська, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, на утримання доньки Карини, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.07.2002 року (а.с.9).

Згідно довідки про заборгованість ОСОБА_2 заборгованість по аліментам станом на 05.04.2017 року складає 68271,41 грн. (а.с.3).

Згідно копії інформаційної довідки №84328328 від 05 квітня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про обтяження №14550157 від 18 липня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.5).

До того ж, з копії письмового пояснення наданого ОСОБА_2 10 листопада 2016 року вбачається, що він не сплачує аліменти, оскільки не працює (а.с.7).

Проте, державним виконавцем не надано суду жодних доказів які свідчили б про те, що боржник навмисно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом.

Зі змісту ч.1 ст.377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" визначено, що громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду із України зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов'язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Відповідно до вимог п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.02.2013 року про "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та інші факти, обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду не за сам факт невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа мала намір не виконувати належні до виконання зобов'язання в повному обсязі.

Зі змісту ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що ухилення боржника від виконання судового рішення повинно виражатися в його діях чи бездіяльності, які доводять таке ухилення, а саме: боржник має роботу, але не надає про це відомості державному виконавцю, боржник має грошові кошти, але не пересилає їх стягувачам, боржник має майно, на яке може бути накладене стягнення, але приховує його тощо.

Всупереч цим положенням державним виконавцем не наведено в поданні та не надано доказів, в чому саме полягає ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, не наведено обставин, якими обґрунтовується свідомість ухилення громадянином ОСОБА_5 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Суд також звертає увагу, що матеріали подання не містять підтверджень того, що боржник отримав копію поставнови про відкриття виконавчого провадження, якою його було зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

На підставі статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.В. Маслов