АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4365/14-ц Номер провадження 22-ц/786/68/17Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Чумак О.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участі представника відповідача Коряк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Національної академії внутрішніх справ

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2016 року

по справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_3 про відшкодування витрат за період навчання ,-

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року представник Національної академії внутрішніх справ звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вказав, що між позивачем і відповідачем було укладено договір № Пл-16 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, умовами якого було визначено, що у разі відмови ОСОБА_3 від проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, останній зобов'язується відшкодувати фактичні витрати за період навчання. 09 жовтня 2012 року відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням. У зв'язку зі звільненням відповідача до спливу трирічного терміну перебування на службі, просив суд стягнути з ОСОБА_3 фактичні витрати, пов'язані з його навчанням, а саме 20 619, 75 грн.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2016 року у задоволенні позову Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_3 про відшкодування витрат за період навчання відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що факт звільнення відповідача з органів внутрішніх справ до закінчення встановленого трирічного терміну перебування на службі є самостійною підставою для відшкодування ним усіх понесених позивачем витрат, пов'язаних із навчанням ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і вірно встановлено судом першої інстанції, наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22 липня 2006 року № 69 дск, ОСОБА_3 з 1 вересня 2006 року було зараховано на навчання до складу курсантів першого курсу Навчально-наукового інституту підготовки кадрів для кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ /а.с.7/.

29 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, правонаступником якого є позивач, Головним управлінням МВС України в Полтавській області та ОСОБА_3 укладено договір № Пл-16 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким він навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки /а.с.8-9/.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору відповідач зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання, до встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до наказу Київського національного університету внутрішніх справ від 18 червня 2010 року № 463 ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста /а.с.10/.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 25.06.2010 р. лейтенанта міліції ОСОБА_3, який прибув після закінчення Київського національного університету внутрішніх справ, призначено на посаду оперуповноваженого сектору боротьби зі злочинами у фінансовій сфері відділу Державної служби боротьби із економічною злочинністю Полтавського МУ /а.с.21/.

24 вересня 2012 року ОСОБА_3 було подано рапорт на звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням /а.с.22/.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 09 жовтня 2012 року № 328 о/с ОСОБА_3 було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС - у запас за власним бажанням /а.с.23/.

Відповідно до довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції, загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_3 01 вересня 2006 року по 18 червня 2010 року становить 20 619, 675 грн. /а.с. 11-12/.

На обґрунтування зазначеного розміру витрат позивачем надано суду розрахунки витрат: на оплату комунальних послуг і вартості споживчих енергоносіїв, які становлять 5 923, 33 /а.с. 13/, речового майна перемінного особового складу, які становлять 1 502, 65 грн. /а.с. 14/, фактичного перебування на харчовому забезпечені, які становлять 4 785, 42 грн. /а.с. 15/, а також розрахунок витрат на грошове забезпечення, яке в період з 31 серпня 2007 року по 18 червня 2010 року склало 8 433, 35 грн. /а.с. 17-20/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач пройшов навчання у повному обсязі, не відмовився від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ, а тому у позивача не виникає права відшкодування витрат на підготовку фахівця.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Порядок працевлаштування випускників, які закінчили вищі навчальні заклади за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб, визначається угодами між ними.

Відповідно до п. 3.1 указаного договору передбачено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з КНУВС: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни.

П. 4.1 вказаного договору передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості енергоносіїв.

Отже, враховуючи вищезазначене положення матеріального закону, забезпечення відповідача здійснюється не з моменту укладення з ним договору 29.11.2007 року, а з моменту його зарахування до університету з 01 вересня 2006 року.

Як установлено Указом Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», який діяв на час зарахування ОСОБА_3 на навчання до університету, що у разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Приймаючи до уваги, що відповідач після закінчення навчання та отримання диплома від подальшого проходження служби в органах ОВС не відмовлявся, був працевлаштований та звільнений за власним бажанням вже під час проходження служби в ОВС у 2012 р., підстави для стягнення витрат за навчання відсутні. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 14.05.2007 р. за № 150, а також Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах від 01.03.2007 р. № 313, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, до уваги колегії суддів не приймаються, оскільки затверджені після зарахування відповідача на навчання до університету, як і договір № Пл-16 від 29.11.2007 р., який укладений між сторонами після зарахування ОСОБА_3 на навчання до КНУВС.

З матеріалів справи вбачається, що за подання до суду першої інстанції позову майнового характеру про відшкодування витрат за період навчання позивачем було сплачено 243,60 грн. судового збору, виходячи з п. 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позову 30.09.2014 р.).

Відповідно до п. 1.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги 01.11.2016 р.) за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами судовий збір становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, за подання апеляційної скарги позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 267,96 грн. (243,60х110%).

15.11.2016 року до апеляційного суду надійшла заява представника Національної академії внутрішніх справ ОСОБА_4 про повернення переплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1247,84 грн.

Як убачається з оригіналу платіжного доручення № 5004 від 31 жовтня 2016 року, Національна академія внутрішніх справ за подання апеляційної скарги на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2016 року сплатила 1515,80 грн. судового збору.

Таким чином, позивачем за подання апеляційної скарги переплачено судовий збір у суму 1247,84 грн. (1515,80-267,96=1247,84).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України, казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Механізм повернення коштів регламентовано Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013року за №1650/24182, із подальшими змінами, (далі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення готівковими коштами за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124.

У разі потреби в поверненні помилково або надміру зарахованих коштів готівкою фізичним особам, які не мають рахунків у банках (більше ніж одному одержувачу), органом, що контролює справляння надходжень бюджету, в доповнення до подання до відповідного органу Казначейства подається реєстр одержувачів коштів, в якому зазначаються: прізвище, ім'я та по батькові одержувача, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума, що підлягає поверненню, у двох примірниках.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

У заяві платник може визначити довірену особу для отримання коштів, що мають бути повернені йому з бюджету. У такому разі до заяви про повернення коштів з бюджету додаються довіреність на отримання коштів довіреною особою, засвідчена згідно з вимогами Цивільного кодексу України, та копія паспорта довіреної особи.

Згідно з ст. 78 Бюджетного кодексу України, казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства України відповідно до статті 43 цього Кодексу.

Казначейство України веде облік усіх надходжень, що належать місцевим бюджетам, та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, погодженим з відповідними місцевими фінансовими органами, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

З огляду на те, що за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачений Національною академією внутрішніх справ відповідно до платіжного доручення № 5004 від 31 жовтня 2016 року надмірно сплачений судовий збір у сумі 1247,84 грн. (тисяча двісті сорок сім гривень 84 копійки) підлягає поверненню позивачу отримувачем коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області (м. Полтава), код отримувача 38019510, банк отримувача Головне управління ДКСУ України у Полтавській області, ідентифікатор документа в казначействі 121897459.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ відхилити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Зобов'язати УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області (м. Полтава), код отримувача 38019510, банк отримувача Головне управління ДКСУ України у Полтавській області, ідентифікатор документа в казначействі 121897459, повернути Національній академії внутрішніх справ (розрахунковий рахунок 0175, код 08751177, МФО 820172, банк ДКСУ, м. Київ) переплачений судовий збір у сумі 1247,84 грн. (тисяча двісті сорок сім гривень 84 копійки) по платіжному дорученню № 5004 від 31 жовтня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя (підпис) О. В. Чумак

Судді: (підпис) Т. О. Кривчун

(підпис) Л. І. Пилипчук

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Чумак