справа № 361/4856/16-ц
провадження № 2/361/286/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретарів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи заяву про зміну підстав позову (а. с. 30-32), просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь грошові кошти (аванс) у розмірі 24000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 23 жовтня 2013 року у рахунок майбутніх платежів за реалізацію йому транспортного засобу КАМАЗ 53213, реєстраційний номер НОМЕР_1, він передав ОСОБА_5 передоплату (аванс) у розмірі 34000 грн., про що останній власноручно написав йому розписку. Однак у подальшому відповідач своїх зобовязань не виконав, вказаний вище автомобіль йому реалізовано не було, договір купівлі-продажу транспортного засобу між сторонами не укладено.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 570 ЦК України передані ним ОСОБА_5 грошові кошти є авансом, цими грошовими коштами відповідач володіє безпідставно.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 повернув йому частину авансу в розмірі 10000 грн., решту суми грошових коштів у розмірі 24000 грн. до цього часу не повернув, що змусило його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 у суді позов підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеному, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 у суді позов не визнали, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не є належним відповідачем у даній справі, оскільки на момент складання розписки та отримання від позивача грошових коштів у розмірі 34000 грн. він діяв не як фізична особа, яка отримала грошові кошти в позику, а як працівник Приватного підприємства Спеціалізоване підприємство Юстиція (далі ПП СП Юстиція), який у цей час виконував свої трудові обовязки. Грошових коштів у позику відповідач у позивача не брав. Взаємовідносини щодо реалізації (купівлі-продажу) транспортного засобу КАМАЗ у позивача виникли та існували із ПП СП Юстиція, тому останнє й має відповідати за предявленим ОСОБА_4 позовом. Просили суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦПК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до довіреності № 787 від 01 вересня 2013 року Приватне підприємство Спеціалізоване підприємство Юстиція в особі директора ОСОБА_8 уповноважило ОСОБА_5 представляти інтереси цього підприємства на території Київської області, а саме: приймати участь при вчиненні виконавчих дій, повязаних з описом, арештом та вилученням майна боржника; приймати вилучене державним виконавцем майно на відповідальне зберігання з правом підпису акту опису й арешту майна боржника в якості зберігача, у тому числі з правом підпису відповідної матеріальної довіреності (а. с. 10).

ОСОБА_9 опису й арешту майна від 26 вересня 2013 року, складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_10 при примусовому виконанні виконавчого документа № 8/377, виданого 16 жовтня 2009 року Господарським судом м. Києва, видно, що відповідачем ОСОБА_5 як представником ПП СП Юстиція прийнято на відповідальне зберігання транспортний засіб автомобіль КАМАЗ 53213, реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору, на якому встановлена кранова установка (а. с. 7-8).

Судом встановлено, що 23 жовтня 2013 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 передоплату за автомобіль КАМАЗ 53213, реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 34000 грн. про що відповідач власноручно написав розписку про отримання ним вказаної суми грошових коштів (а. с. 9). У вересні 2014 року частину грошових коштів у розмірі 10000 грн. відповідач повернув позивачеві, що сторони в судовому засіданні визнали та підтвердили.

Будь-яких даних про те, що відповідач ОСОБА_5 на підставі зазначеної довіреності був уповноважений та мав право отримувати від фізичних осіб грошові кошти за реалізацію описаного та арештованого майна, зазначена вище довіреність не містить.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_5 вказував на те, що отримані ним від позивача ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 34000 грн. він передав до бухгалтерії ПП СП Юстиція. При написанні розписки про отримання зазначеної суми грошей він діяв як працівник даного підприємства. Вважає, що розписка про отримання вказаної суми грошових коштів як фізичною особою ним написана некоректно.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що отримані від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 34000 грн. ОСОБА_5 передав до бухгалтерії ПП СП Юстиція, а також того, що він був уповноважений отримувати грошові кошти від фізичних осіб, відповідач суду не надав.

Також відповідач ОСОБА_5 у суді пояснив, що повноважень на продаж позивачу ОСОБА_4 транспортного засобу КАМАЗ 53213, реєстраційний номер НОМЕР_1, він не мав, грошові кошти в розмірі 34000 грн. отримав від нього як передоплату за сприяння в реалізації йому даного автомобіля.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що договір купівлі-продажу транспортного засобу, який за своєю формою і змістом відповідав би вимогам закону, сторонами у справі не укладено, передана позивачем відповідачу грошова сума вважається авансом.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що із відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 підлягає стягненню залишок неповернутої суми передоплати (авансу) в розмірі 24000 грн.

Також відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) грн. та судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.