Провадження № 2-п/331/22/2017
№ 331/5647/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2015 року по справі № 2/331/1566/15 позов Концерну Міські теплові мережі в особі Філії Концерну МТМ Жовтневого районудо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої водизадоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 5157, 71 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, відповідач по справі ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що не брав участі у судовому розгляді справи, він не зміг скористатися своїми правами, передбаченими ст.ст. 27, 31 ЦПК України, що позбавило його можливості надати суду докази щодо обставин справи, які не вивчалися у судовому засіданні і мають значення для встановлення всіх обставин справи.

Просить суд скасувати заочне рішення від 03 грудня 2015 року, ухвалене по справі №2/331/1566/15 за позовом Концерну МТМ в особі Філії Концерну МТМ Жовтневого районудо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

ОСОБА_1у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, до суду надійшло клопотання заявника про передачу справи за підсудністю за місцем проживання відповідача, а саме до Шевченківського районного суду м. Києва.

Представник Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «МТМ» Олександрівського району у судове засідання зявився, проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечував у повному обсязі, надав суду письмові заперечення.

Клопотання ОСОБА_1 про передачу справи за підсудністю за місцем проживання, а саме до Шевченківського районного суду м. Києва не підлягає задоволенню, оскільки ч. 1 ст. 228 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про перегляд заочного рішення суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Серед основних засад судочинства, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду».

Обовязковими судовими рішеннями є лише ті, що набрали законної сили, тобто набули статусу остаточних.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі Преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В судові засідання призначені на 19.10.2015 року та на 03.12.2015 року відповідач не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло, поштові відправлення «69 2» та «69 6» повернулися до суду у звязку із закінченням терміну зберігання.

Положення ЦПК України направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

У звязку із вказаними обставинами суд, керуючись ст. 224 ЦПК України, яка є спеціальною нормою та якою передбачено умову для розгляду цивільної справи в порядку заочного провадження, а саме факт навіть однієї неявки відповідача в судове засідання, суд розглянув справу та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечував позивач у відповідній заяві.

Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини неявки у судове засідання, надало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Разом з цим, за змістом положень ст. 232 ЦПК України умовою перегляду заочного рішення є не лише встановлення судом при розгляді відповідної заяви обставин того, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, а одночасно судом має бути встановлено, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто ці дві обставини мають існувати одночасно.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України (лист від 01 травня 2007 року «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах») другу умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку. Заочне рішення не може бути скасовано лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

В заяві про перегляд заочного рішення заявник наводить причини неявки в судове засідання, просить скасувати заочне рішення також посилаючись на те, що судом було ухвалено рішення без урахування дійсних обставин справи. Однак, посилань і конкретних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і не були відомі суду на час розгляду справи, тобто обставин, які б давали підстави для скасування заочного рішення та які відповідач зобовязаний зазначити саме у заяві про перегляд заочного рішення, а не після його скасування, в своїй заяві ОСОБА_1 не зазначив.

Отже, враховуючи те, що заявником в заяві про перегляд заочного рішення не зазначено доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і не були відомі суду на час розгляду справи, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 231 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 03 грудня 2015 р. по справі № 2/331/1566/15 за позовом Концерну Міські теплові мережі в особі Філії Концерну МТМ Жовтневого районудо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води -залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Згідно до ч.4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення ухвали суду для осіб, які брали участь в судовому засіданні , та в той же строк з дня отримання ухвали суду для осіб, які не брали участь в судовому засіданні, апеляційної скарги.

Суддя: М.В.Антоненко