Провадження №22-ц/784/941/17
Справа номер 480/1503/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/941/17 Суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

без участі сторін, належним чином повідомлених про час та місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області

від 21 лютого 2017 року

за позовом

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі Банк або ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

17 липня 2015 року Банк пред'явив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

25 травня 2011 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №007-14523-250511, відповідно до якого відповідачу відкрито кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн., з визначенням на день укладання договору кредитного ліміту в сумі 25 920 грн., на умовах викладених у тарифному пакеті Visa класичний, з випуском та наданням платіжної картки.

ПАТ «Дельта Банк» зазначало, що відповідач взятих на себе зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 23 червня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 33 115 грн.33 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредитом в сумі 10 833 грн.29 коп., простроченого тіла кредиту в сумі 9 836 грн.57 коп., заборгованості за відсотками в сумі 12 445 грн.47 коп.

На підставі викладеного Банк просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року позов Банку задоволено. З ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 33 115 грн.33 коп., яка складається з тіла кредиту в сумі 10 833 грн.29 коп., простроченого тіла кредиту в сумі 9 836 грн.57 коп., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 12 445 грн.47 коп. Крім того, з ОСОБА_3 на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 331 грн.15 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та доведеними.

Між тим, у повному обсязі з таким висновком суду неможна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобовязання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Стаття 1048 даного Кодексу визначає, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Ст.ст.525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №007-14523-250511, відповідно до якого ОСОБА_3 відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки №9041. Банком надано відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в розмірі 100 000 грн. та на день укладання договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 25 920 грн. (тарифний пакет Кредитна картка №1 Партнерська (Visa Classic неіменна), що міститься в Додатку №1 до Договору).

Згідно з Тарифами процент за користування кредитною лінією становить 0,0001% річних, комісія 3,15% від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування (плата нараховується щомісячно).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком, станом на 23 червня 2015 року ОСОБА_3 має заборгованість за вищезазначеним кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом сумі 10 833 грн.29 коп., простроченого кредиту в сумі 9 836 рн.57 коп. та відсотків в сумі 12 445 грн.47 коп. Однак зазначено, що відсотки за договором становлять 0% річних (а.с.8).

Згідно з письмовими поясненнями Банку від 25 квітня 2017 року за договором було передбачено стягнення комісії, але після запровадження тимчасової адміністрації нарахування за комісіями були припинені та у відповідності до Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затвердженими постановою Правління НБУ від 18.06.2003 р. №255, віднесені до відсотків (а.с.194).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для стягнення з відповідача тіла кредиту є правильним, оскільки з досліджених судом доказів вбачається факт порушення ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо належного погашення кредитної заборгованості.

Відповідач факту наявності заборгованості не спростував, хоча судом апеляційної інстанції розяснювалося його право на подання суду належних доказів на спростування заборгованості.

Між тим, колегія суддів вважає хибним висновок суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідача відсотків, оскільки вони умовами кредитного договору не передбачені. Посилання позивача на можливість переведення комісії у відсотки є безпідставною, оскільки зазначеними ним Правилами не передбачено. До того ж зазначені правовідносини є договірними і застосуванню підлягають умови кредитного договору.

За такого, колегія суддів вважає, що є підстави для зміни рішення суду.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №007-14523-250511 від 25 травня 2011 року станом на 23 червня 2015 року у сумі 20 669 грн.86 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 833 грн.29 коп. та простроченого тіла кредиту у сумі 9 836 грн.57 коп.

Оскільки рішення суду змінено, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат також підлягає зміні.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 206 грн.69 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №007-14523-250511 від 25 травня 2011 року станом на 23 червня 2015 року у сумі 20 669 грн.86 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 833 грн.29 коп. та простроченого тіла кредиту у сумі 9 836 грн.57 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 206 грн.69 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку.

Головуючий: О.В. Локтіонова

Судді: О.О. Ямкова

ОСОБА_4