АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Антоненко Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс», ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року за заявою ОСОБА_6 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 та просила поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши та визнати за сторонами право власності по 1/2 частині майна, а саме:

квартири АДРЕСА_1, загальною площею 398,30 кв.м, житловою площею 241,5 кв.м, придбана на ім'я Відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. 12.12.2006, реєстровий № 6374. Вартість квартири - 44 000 000 грн.;

земельної ділянки, яка розташована у смт. Козин Обухівського району Київської області, площею 0,6042 га, кадастровий номер НОМЕР_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 18.07.2007, виданий на ім'я Відповідача. Вартість земельної ділянки - 10 000 000 грн.;

земельної ділянки, яка розташована у смт. Козин Обухівського району Київської області, площею 0,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, придбана на ім'я Відповідача. Вартість земельної ділянки - 4 000 000 грн.;

Справа № 752/18864/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5497/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

грошових коштів у сумі 4 989 600 гри., отриманих Відповідачем від продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Нова телевізійна група» у розмірі 61 % за договором купівлі-продажу від 23.09.2010;

грошових коштів, які знаходяться на відкритих на ім'я Відповідача рахунках в установах банків: ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «Банк Форум», ГІАТ «Комерційний банк «Приватбанк», ПАТ «КБ «Надра», АТ «Дельта Банк», ПАТ «Перший інвестиційний банк», ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ «Енергобанк», ПАТ «Альфа-банк», АКБ «Східно-Європейський банк».

У січні 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:

- житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 398,30 кв.м, житловою площею 241,5 кв.м, придбану на ім'я Відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. 12.12.2006, реєстровий № 6374;

- земельну ділянку, яка розташована у смт. Козин Обухівського району Київської області, площею 0,6042 га, кадастровий номер НОМЕР_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 18.07.2007, виданий на ім'я Відповідача;

- земельну ділянку, яка розташована у смт. Козин Обухівського району Київської області, площею 0,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, придбана на ім'я Відповідача.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2017 заяву задоволено. Накладено арешт на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 398,30 кв.м, житловою площею 241,5 кв.м, придбану на ім'я Відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. 12.12.2006, реєстровий № 6374; на земельну ділянку, яка розташована у смт. Козин Обухівського району Київської області, площею 0,6042 га, кадастровий номер НОМЕР_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 18.07.2007, виданий на ім'я Відповідача; на земельну ділянку, яка розташована у смт. Козин Обухівського району Київської області, площею 0,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, придбана на ім'я Відповідача.

В апеляційній скарзі ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про відмову в забезпечення позову. Посилається на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що накладено арешт на майно, яке перебуває в іпотеці товариства, що є порушенням прав іпотекодержателя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Посилається на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що не надано причин, в зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення. Зазначив на відсутність обставин, які б підтверджували, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представники ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» підтримали свою апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити з підстав викладених в останній.

Представники ОСОБА_5 також просили задовольнити апеляційну скаргу відповідача.

Представник позивача просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» та ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує висока ймовірність звернення третіми особами стягнення на майно, яке є предметом даного позову, що в свою чергу утруднить виконання рішення по цій справі у випадку задоволення позову.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та просила поділити спільне сумісне майно подружжя (а. с. т. 1, а. с. 3-7). У січні 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту , на майно, яке є предметом позову, а саме : - житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 398,30 кв.м, житловою площею 241,5 кв.м, придбану на ім'я Відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. 12.12.2006, реєстровий № 6374. - земельну ділянку, яка розташована у смт. Козин Обухівського району Київської області, площею 0,6042 га, кадастровий номер НОМЕР_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 18.07.2007, виданий на ім'я Відповідача. - земельну ділянку, яка розташована у смт. Козин Обухівського району Київської області, площею 0,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, придбана на ім'я Відповідача (т. 2, а. с. 203-204).

Також з матеріалів справи вбачається , що 25.09.2012 між ОСОБА_5 та ТОВ КБ «Дельта Банк» (правонаступником є ПАТ «Дельта Банк») був укладений кредитний договір № ВКЛ-4466355, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 3 400 000 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 26.09.2012 між ОСОБА_5та ТОВ КБ «Дельта Банк» укладений договір іпотеки та передана квартира АДРЕСА_1. На вказану квартиру накладена заборона на підставі іпотечного договору від 26.09.2012 відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2017. Право вимоги за кредитним договором ВКЛ-4466355 від 25.09.2012, укладеним з відповідачем було відчужене АТ «Дельта Банк» - третій особі.На підставі Протоколу № 145 (АЕТ) лот № 2206 «Про визначення учасників повторного аукціону з продажу активів АТ «Дельта банк» від 19.12.2016 року» переможцем повторних відкритих торгів (аукціону) по лоту № 2206 з продажу права вимоги за кредитним договором ВКЛ-4466355 від 25.09.2012 р., укладеним з фізичною особою, було визнане Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська Факторингова Компанія» ().

22.02.2017 між ТОВ «Київська Факторингова Компанія» та ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс», було укладено договір про відступлення прав вимоги №2-02/17, на підставі якого було укладено два договори відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 22.02.2017 відповідно до яких ТОВ «Ніко Фінанс» набуло належні ТОВ «Київська Факторингова Компанія» права вимоги на предмети іпотеки, а саме: - земельну ділянку, яка розташована у смт. Козин Обухівського району Київської області, площею 0,6042 га, кадастровий номер НОМЕР_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 18.07.2007; - житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 398,30 кв.м, житловою площею 241,5 кв.м, придбану на ім'я Відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. 12.12.2006, реєстровий № 6374. ОСОБА_6 в обґрунтування заяви, зазначила, що нерухоме майно зареєстроване на ім'я відповідача може бути відчужене в будь-який час.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що сам позов та заява про його забезпечення направлені на захист матеріальних інтересів позивача, його права власності при поділі майна колишнього подружжя.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції переконався в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує вірогідність вчинення відповідачами дій, які утруднять захист можливого порушеного права, а відтак права на належний та реальний судовий захист в зв'язку з чим обґрунтовано наклав арешт на вищезгадане майно.

Посилання в апеляційній скарзі ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» на те, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення вказаного клопотання, в зв'язку з тим, що кредитні кошти бралися відповідачем в інтересах родини, в зв'язку з чим у колишнього подружжя виникають спільні зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, на думку колегії суддів, висновків суду першої інстанції не скасовують в зв'язку з тим, що це право позивача визначити свою частку при поділі майна з колишнім чоловіком.

Також необґрунтованими, на думку колегії суддів, є посилання в апеляційній скарзі ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» на те, що прийняттям вказаної ухвали були порушені права вказаного товариства на ведення підприємницької діяльності, оскільки після накладення арешту на зазначене майно вони фактично позбавлені можливості укладати договори про переуступки права вимоги за вказаним кредитним договором та договорами іпотеки, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин на час ухвалення вищезгаданої ухвали Товариство не надало.

Також, необґрунтованим, на думку колегії, є посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 на порушення судом першої інстанції вимог ст. 151 ЦПК України з огляду на те, що у суду не було обґрунтованих причин накладати арешт на майно подружжя при його поділі, оскільки, як вже зазначалося вище, суд при розгляді питань про забезпечення позову не перевіряє обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Тим більше, матеріали справи свідчать про наявність спору між колишнім подружжям щодо поділу вказаного майна.

Колегія суддів звертає увагу на імовірне недостатнє обґрунтування судом першої інстанції вищезгаданих заходів забезпечення позову, але не вважає такий недолік підставою для скасування вказаної ухвали.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 , п. 1, ч. 1 ст.312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Виходячи з наведених обставин колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» і апеляційну скаргу ОСОБА_5 та залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,312,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ніко Фінанс» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Антоненко

Т.А.Семенюк