Справа № 392/315/17
Провадження № 2-о/392/21/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Касьян З.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Маловисківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України та просила суд встановити факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у м. Севастополь, батьками якої є: батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та мати - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що у м. Севастополь народила дитину - дівчинку, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В зареєстрованому шлюбі громадянка ОСОБА_1 перебуває з громадянином ОСОБА_3, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб.

При спробі оформлення документів на дитину у заявника виникли проблеми, які полягають у тому, що Маловисківський РВ ДРАЦ ГТУЮ у Кіровоградській області відмовив у видачі Свідоцтва про народження, у зв'язку з тим, що заявником не надані документи для підтвердження факту народження дитини ОСОБА_2, не надано документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністрерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті», зареєстрованим у державній реєстрації народження. Заявник зазначає, що факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Тому, заявник, не може зареєструвати народження дитини без рішення суду про встановлення факту народження дитини, яке відповідно до вказаного порядку також є підставою для проведення державної реєстрації.

В судове засіданні заявник не з»явився, через канцелярію суду ним було подано клопотання про розгляд справи у його відсутність і заяву про встановлення факту народження дитини просить задовольнити, з підстав викладених у ній.

Заінтересована особа - Маловисківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територільного управління юстиції у Кіровоградській області у судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту статті 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями пункту 5 частини 2 статті 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог пункту 7 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до Свідоцтва про народження від 05 листопада 2015 року НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь народилася ОСОБА_2, батьками дитини записані: мати - ОСОБА_1 та батько - ОСОБА_3, актовий запис № 1202.

15 квітня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до приписів статтей 1, 2, 3 Закону України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно з положеннями частини 1 статті 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до положень пункту 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі статтею 14 ЦПК рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Приписами статтей 4, 5 Закону України Закону України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» серед іншого передбачено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частина 1, 2 статті 9 Закону України Закону України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачають, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно частини 1 статті 17 Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до положень частини 1 статті 1817 Закону України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Враховуючи викладене, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України, суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, оскільки на сьогоднішній час заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про народження своєї дитини, яка народилася в місті Севастополь, на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження її доньки, видане державним органом України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 11, 15, 57-60, 62-64, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 256, 257-1, 259 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт народження дитини жіночої статі, - ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь, у матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в розмірі 320,00 грн. (триста двадцять гривень 00 коп.).

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Д.М. Кратко