Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2017 р. Справа № 608/221/17

Номер провадження2/608/212/2017

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Квятковської Л. Й.

з участю секретаря Маришевої Г.М.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві позивач зазначив, що між публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: № 1876/2537СLBPS від 30 травня 2013р. на суму 9440 грн.; №2036/2537СLBPS від 8 серпня 2013р. на суму 6029.8 грн.; № 1876/2537СLAPT від 25 квітня 2013р. на суму 6720 грн.

Між публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс" було укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначених Кредитних договорах було відступлене на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс" .

17.06.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс" та товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ "ФК"ЄАПБ") укладено Договір факторингу № 1706/1 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс" відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належало товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс", а позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 реєстру заборгованостей Позивач набув права грошової вимоги до відповідача: 1) по Кредитному договору № 1876/2537СLBPS від 30 травня 2013р. в сумі 15390,25 грн., з яких:7855,91 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2079,23 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 5455,11 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості; 2) по Кредитному договору №2036/2537СLBPS від 08 серпня 2013 р. в сумі 8992,59 грн., з яких: 5014,83 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1317,26 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 2660,5 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості; 3) по Кредитному договору № 2306/2079СLAPT від 25 квітня 2013р. в сумі 10458,97 грн., з яких: 4637,21 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 970,06 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 4851,7 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Вказані суми заборгованості та судові витрати просять стягнути з відповідача ОСОБА_1

Представник позивача в судове засідання не зявився, в суд поступило клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, просять на підставі наявних в справі доказів позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнає частково, в своїх запереченнях вказала, що згідно розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що не було враховано позивачем кошти, які вона оплачувала згідно кредитних зобов'язань, а саме: за кредитним договором №1876/2537СLBPS від 30.05.2013р. - 1) 541 грн. - 26.06.2013р., 2) 541грн. - 26.07.2013р., 3) 541 грн. - 29.08.2013р., 4) 541-грн. - 27.09.2013р., 5) 541грн. -29.10.2013р., 6)700грн. - 20.12.2013 р., 7) 500грн. - 28.01.2014р. на загальну суму 3905 гривень; за кредитним договором №2036/2537СLBPS від 08 серпня 2013 р. 1) 346 грн. -10.09.2013р., 2) 346грн. - 11.10.2013 р., 3) 346грн. - 21.11.2013р., 4) 400 грн. - 30.12.2013р., 5) 260 грн. - 03.02.2014р., 6) 687,48грн. - 03.03.2014р., 7) 346грн. - 19.03.2014р. на загальну суму 2731,48 гривень; за кредитним договором № 2306/2079СLAPT від 25 квітня 2013р. - 1) 441грн. - 24.05.2013р., 2) 441грн. - 26.06.2013р., 3) 441грн. - 26.07.2013р., 4) 441 грн. -29.08.2013р., 5) 441грн. - 27.09.2013р., 6) 441грн. - 29.10.2013р., 7) 510грн. - 28.01.2014р. на загальну суму 3156 гривень. Саме тому вважає, що дані оплати мають бути враховані, та сума заборгованості повинна бути зменшена на суму оплат в розмірі - 9792,48 грн. Просить винести рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги позивача.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 вважає, зо позов слід задовольнити частково, в запереченнях на позовну заяву вказав, що до стягнення предявлено суму коштів в розмірі 34841,81 грн. за трьома згаданими кредитними договорами, яка включає в себе заборгованість за основною сумою боргу, заборгованість за процентами та комісією, пені за порушення графіку погашення заборгованості. В частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу 7855,91 грн. (кредитний договір №1876/2537CLBPS від 30.05.2013 р.), 5014,83 грн. (кредитний договір №2036/2537CLBPS від 08.08.2013 р.), 4637,21 грн. (кредитний договір №2306/2537CLBPS від 25.04.2013 р.), тобто на 17 507,95 (7855,91.+ 5014,83 + 4637,21) грн. слід зменшити відшкодування на загальну суму погашення відповідно по кожному із названих кредитів, а саме: 3905,00 грн., 2731,48 грн., 3156,00 грн. або на 9792, 48 грн., тому частково задовольнити позовні вимоги на суму 7 715,47 грн.

Щодо стягнення заборгованості за процентами та комісією, пені за порушення графіку погашення заборгованості звернув увагу суду на такі обставини. Як вбачається з позовних вимог ставиться питання стягнути з ОСОБА_1 відповідно до названих кредитних договорів: 1) 2079,23 грн. заборгованість за процентами та комісією, 5455,11 грн. пені за порушення графіку погашення заборгованості; 2) 1317, 26 грн. заборгованість за процентами та комісією, 2660,50 грн. пені за порушення графіку погашення заборгованості; 3) 970,06 грн. заборгованість за процентами та комісією, 4851,70 грн. пені за порушення графіку погашення заборгованості, що вказує про подвійну цивільно-правову відповідальність.За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2013 року суд дійшов висновку про те, що пеня та штраф є різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це призведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобовязання, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Як вбачається з долученого до матеріалів договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року ОСОБА_3 дізнався про наявність заборгованості за кредитними договорами, тому з дня уступки вимоги починається перебіг строку позовної давності у зобовязальних правовідносинах. Банк звернувся до суду за захистом порушеного права 18.01.2017 року, тобто за межами скороченого строку позовної давності, оскільки уступка вимоги мала місце , як згадано, 17.06.2015 року ( ч.2 ст.258 ЦК України). Вимога щодо стягнення суми комісії по кожному із кредитних договорів, названих вище, є незаконною, оскільки з цього приводу висловився Верховний Суд України, розглядаючи справу №6-1746цс16 та прийшов до висновку що, оскільки щомісячна комісія не звязана з поверненням кредиту, вона є незаконною. Просить позов Банку задовольнити частково, стягнувши тіло кредиту та відсотки за користування ним., в решта позовних вимог відмовити за безпідставністю.

В поясненнях на заперечення відповідача ТОВ»ФК «ЄФПБ» зазначається, що всі сплаченні суми згідно квитанцій, доданих відповідачем до перших заперечень відповідача на позовну заяву від 27 лютого 2017 року, відображені у копіях Розрахунків заборгованостей завказаними кредитними договорами. Винятком є лише платіж, нібито здійснений 03.02.2014 по кредитному договору № 2036/2537 CLBPS, оскільки, згідно із копією квитанції гроші були сплачені не на той рахунок, який вказаний у кредитному договорі. Так, відповідно до п. 1.3. кредитного договору № 2036/2537 CLBPS від 08.08.2013 для видачі та зарахування коштів для погашення ОСОБА_3 відкриває позичальнику рахунок №2036. Проте у вище зазначеній копії квитанції у реквізитах отримувача платежу зазначено інший номер розрахункового рахунку, який не є номером розрахункового рахунку по жодному з оспорюваних кредитних договорів. Абсолютно всі кошти належно сплачені ОСОБА_1 були враховані представником позивача при написанні позовної заяви. Крім того, у випадку сплати відповідачем більшої суми, ніж щомісячна прогнозована проплата (зазначалася у Додатках № 1 Графіків платежів до кредитних договорах), залишок внесеного платежу переносився для погашення заборгованостей на наступний платіжний період. Так, наприклад, залишок від суми проплати, здійсненої 03.03.2014 по кредитному договору № 2036/2537 CLBPS від 08.08.2013, у розмірі 49,48 грн. був зарахований як платіж для погашення пені. За весь період перебування права грошової вимоги за кредитними договорами № 1876/2537 CLBPS від 30.05.2013, № 2036/2537 CLBPS, від 08.08.2013 та № 2306/2079С CLАPТ від 25.04.2013 у ТОВ «ФК «ЄАПБ» позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач не здійснював ведення власних розрахунків по вище зазначеним кредитним договорам.

Зауваження відповідача щодо несення нею подвійної цивільно-правової відповідальності були б доцільними у випадку існування прохання позивача стягнути із ОСОБА_1 і пені, і штрафу. Проте позивач просить суд стягнути по кожному з вказаних кредитних договорів суму заборгованості по тілу кредиту, суму заборгованості по процентам за користування кредитом та суму заборгованості по пені за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Відтак у разі стягнення судом із відповідача сум заборгованості по процентам та пені за кредитними договорами зауваження ОСОБА_1 щодо несення нею подвійної цивільно-правової відповідальності є безпідставними. Просять прохання ОСОБА_1, викладене у її запереченнях на позовну заяву, про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» залишити без задоволення. Первинні позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити в повному обсязі.

Суд, вислухавши відповідача, її представника, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Між публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: № 1876/2537СLBPS від 30 травня 2013р. на суму 9440 грн.; №2036/2537СLBPS від 8 серпня 2013р. на суму 6029.8 грн.; № 1876/2537СLAPT від 25 квітня 2013р. на суму 6720 грн.

Між публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс" було укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначених Кредитних договорах було відступлене на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс" .

17.06.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс" та товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ "ФК"ЄАПБ") укладено Договір факторингу № 1706/1 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс" відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належало товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «БізнесФінанс", а позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача.

Згідно п. 2.1 договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015, укладеного між ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" передбачено, що ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" належить право вимоги щодо заборгованості, зазначеної у реєстрі заборгованості, а також відповідно до п. 2.1. абз. (а) вказаного договору, ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" має право відступлення кожного права вимоги до боржників третім особам, в тому числі Фактору. Саме цим ТОВ «ФК"Бізнесфінанс" гарантує, що йому належить право вимоги по всім кредитним договорам, переуступлених до ТОВ "ФК "ЄАПБ".

Відповідно до п. 5.2. Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості від Боржників відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги, що стверджується копією Акту. Згідно з умовами Кредитних договорів Позичальник зобов'язується повернути ОСОБА_3, сплатити проценти за користування ОСОБА_3, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цими Договорами.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ч. 3 п. 3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В позовних вимогах ставиться питання про стягнення з ОСОБА_1 відповідно до названих кредитних договорів: 1) 2079,23 грн. заборгованість за процентами та комісією, 5455,11 грн. пені за порушення графіку погашення заборгованості; 2) 1317,26 грн. заборгованість за процентами та комісією, 2660,50 грн. пені за порушення графіку погашення заборгованості; 3) 970,06 грн. заборгованість за процентами та комісією, 4851,70 грн. пені за порушення графіку погашення заборгованості, що вказує на подвійну цивільно-правову відповідальність.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2013 року суд дійшов висновку про те, що пеня та штраф є різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це призведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобовязання, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Як вбачається з долученого до матеріалів договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року ОСОБА_3 дізнався про наявність заборгованості за кредитними договорами, тому з дня уступки вимоги починається перебіг строку позовної давності у зобовязальних правовідносинах.

Банк звернувся до суду за захистом порушеного права 18.01.2017 року, тобто за межами скороченого строку позовної давності, оскільки уступка вимоги мала місце, як згадано, 17.06.2015 року ( ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Як розяснено у пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Вимога щодо стягнення суми комісії по кожному із кредитних договорів, названих вище, є незаконною, оскільки з цього приводу висловився Верховний Суд України, розглядаючи справу №6-1746цс16 та прийшов до висновку що, оскільки щомісячна комісія не звязана з поверненням кредиту, вона є незаконною.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, позов Банку слід задовольнити частково, застосувававши строк позовної давності щодо стягнення комісії та пені, врахувавши, що переуступлення права вимоги відбулося 17.06.2015 року, та стягнувши з відповідача основну суму боргу та проценти за кредитними договорами, а саме: за кредитним договором № 1876/2537СLBPS від 30 травня 2013р. в сумі 8918 (вісім тисяч девятсот вісімнадцять) гривень 14 коп., з яких: 7855,91 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1062,23 грн. - заборгованість за процентами; за кредитним договором №2036/2537СLBPS від 08 серпня 2013 р. в сумі 5607 (пять тисяч шістсот сім) гривень 09 коп., з яких: 5014,83 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 592,26 грн. - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 2306/2079СLAPT від 25 квітня 2013р. в сумі 5056 (пять тисяч пятдесят шість) гривень 27 коп., з яких: 4637,21 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 419,06 грн. - заборгованість за процентами, всього - 19581 (девятнадцять тисяч пятсот вісімдесят одну гривню 50 копійок. В решта позовних вимог відмовити.

З відповідача підлягає стягненню судовий збір відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 253, 257, 258, 509, 525, 526, 530, 625, 634, 1046, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212, 213, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість: за кредитним договором № 1876/2537СLBPS від 30 травня 2013р. в сумі 8918 (вісім тисяч девятсот вісімнадцять) гривень 14 коп., з яких: 7855,91 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1062,23 грн. - заборгованість за процентами; за кредитним договором №2036/2537СLBPS від 08 серпня 2013 р. в сумі 5607 (пять тисяч шістсот сім) гривень 09 коп., з яких: 5014,83 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 592,26 грн. - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 2306/2079СLAPT від 25 квітня 2013р. в сумі 5056 (пять тисяч пятдесят шість) гривень 27 коп., з яких: 4637,21 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 419,06 грн. - заборгованість за процентами, всього - 19581 (девятнадцять тисяч пятсот вісімдесят одну гривню 50 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати пропорційно до задоволених вимог в розмірі 899 (вісімсот девяносто девять) гривень 21 копійка судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л. Й. Квятковська