У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 01 лютого 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест кредит капітал», Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: Українська універсальна біржа Дніпропетровська філія, орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевельова Валентина Михайлівна, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання договору іпотеки недійсним, скасування виконавчого напису нотаріуса, визнання недійсними прилюдних торгів та скасування протоколу, акта проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест кредит капітал» до ОСОБА_6, ОСОБА_11, яка представляє інтереси ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, третя особа - орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест кредит капітал» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року, в с т а н о в и л а: У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 26 лютого 2008 року між ним та відкритим акціонерним товариством «Інноваційно-промисловий банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариства «Інноваційно-промисловий банк» (далі - ПАТ «Інноваційно-промисловий банк»; банк) укладено кредитний договір № 41-2008, за умовами якого банк надав кредит для відкриття відновлюваної кредитної лінії на споживчі потреби в сумі 700 000 гривень строком до 26 лютого 2010 року зі сплатою 21 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком, ним та ОСОБА_10, ОСОБА_9, який діяв від імені ОСОБА_8, укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1. 12 березня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. вчинено виконавчий напис і запропоновано звернути стягнення на вказану квартиру та за рахунок коштів, отриманих від її реалізації, задовольнити вимоги банку на суму 983 721 гривня 91 копійка. На підставі виконавчого напису нотаріуса постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Жовтневий відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ) від 29 березня 2010 року відкрито виконавче провадження. 03 листопада 2010 року складено акт опису та арешту майна, яке є предметом іпотеки. 25 лютого 2013 року між Жовтневим відділом ДВС Дніпропетровського МУЮ та філією 04 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - філія 04 ПП «Нива-В.Ш.») укладено договір № 0413059 про надання послуг з організації і проведенняприлюдних торгів з реалізації предмета іпотеки та згідно з актом майно прийнято на збереження ОСОБА_11 20 грудня 2014 року він випадково дізнався, що 25 грудня 2014 року в торговельній залі Української універсальної біржі має відбутися аукціон з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», на якому буде здійснено продаж квартири за ціною 634 900 гривень. У зв'язку з тим, що торги не відбулися, призначено нову дату торгів на 15 січня 2015 року. Посилаючись на те, що співвласникам квартири не було надіслано документів про результати визначення вартості майна, його виключено з кола співвласників та не повідомлено про торги, чим позбавлено права надати заперечення на проведену оцінку вартості спірного майна, звіт про оцінку майна на момент проведення прилюдних торгів втратив чинність, у зв'язку з чим квартира продана банку за заниженою ціною, про що належним чином не був повідомлений він та інші співвласники, а тому після уточнення позовних вимог просив суд визнати недійсним договір іпотеки, скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.М. від 12 березня 2010 року про звернення стягнення на квартиру, визнати недійсними прилюдні торги, які проводились на підставі договору від 25 лютого 2013 року № 0413059, скасувати протокол, акт проведення прилюдних торгів і свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане 11 грудня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. та зареєстроване в реєстрі за № 5988, скасувати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 грудня 2013 року № 14403803, а також зупинити проведення аукціону з продажу квартири в торговельній залі Української універсальної біржі до ухвалення рішення. У березні 2015 року ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» звернулось до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним 26 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_6, останнім на підставі договору іпотеки передано банку квартиру АДРЕСА_1. Майновими поручителями за вказаним договором є ОСОБА_10 та ОСОБА_9, який діяв від імені ОСОБА_8 У зв'язку з невиконанням належним чином умов кредитного договору 12 березня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. вчинено виконавчий напис, запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок коштів, отриманих від реалізаціїквартири, задовольнити вимоги банку у розмірі 700 000 гривень - заборгованість за кредитом, 273 127 гривень 91 копійки - заборгованість зі сплати процентів, 10 593 гривні - плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса, а всього на суму 983 721 гривня 91 копійка. У зв'язку з тим, що майно не було реалізовано на прилюдних торгах, призначених філією 04 ПП «Нива-В.Ш.» на 19 квітня 2013 року, державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ 29 червня 2013 року складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а 11 грудня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. видано банку свідоцтво про право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки. Посилаючись на те, що боржник в порушення умов договору іпотеки зареєстрував у квартирі відповідачів без згоди іпотекодержателя, просив суд зняти з реєстрації та виселити ОСОБА_6, ОСОБА_11 та неповнолітніх:ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, із спірної квартири. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року замінено відповідачів ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» і ліквідатора ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» на ТОВ «Інвест кредит капітал». Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 26 лютого 2008 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Інноваційно-промисловий банк», іменуємий «Іпотекодержатель» та ОСОБА_6 («Іпотекодавець»), ОСОБА_10 («Майновий поручитель»), ОСОБА_9 (Майновий поручитель»), який діяв від себе та за довіреністю від ОСОБА_8 про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1, в якій мешкали і мешкають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3. Скасовано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.М. від 12 березня 2010 року, реєстровий № 448 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Визнані недійсними прилюдні торги, які проводились на підставі договору № 0413059 від 25 лютого 2013 року про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), а саме: квартири АДРЕСА_1, укладеного між Жовтневим відділом ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції та філією 04 Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», а також скасовано протокол, акт проведення прилюдних торгів і свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане 11 грудня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 5988, а також витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14403803 від 11 грудня 2013 року за Публічним акціонерним товариством «Інноваційно-промисловий банк». Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвест кредит капітал» в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в особі ОСОБА_11, ОСОБА_12 в особі ОСОБА_11 і ОСОБА_14 в особі ОСОБА_11, третя особа: орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення - відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року в частині визнання недійсним договору іпотеки від 26 лютого 2008 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Інноваційно-промисловий банк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (Іпотекодавець), ОСОБА_10 (Майновий поручитель), ОСОБА_9 (Майновий поручитель), який діяв від себе та за довіреністю від ОСОБА_8, про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1, в якій мешкали і мешкають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та в частині скасування виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.М. від 12 березня 2010 року, реєстровий № 448, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 - скасовано і в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. У касаційній скарзі ТОВ «Інвест кредит капітал» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій участині визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу, акта проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності і в цій частині справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судаминорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанції не оскаржуються, а тому не підлягають перегляду в касаційному порядку. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення в частині вимог про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу, акта проведення прилюдних торгів і свідоцтва про право власності на спірну квартиру, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що торги проведені з порушенням ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна без попереднього дозволу органу опіки та піклування, після спливу шести місяців з дати проведення оцінки, яка на момент проведення торгів втратила чинність, без вилучення майна у боржника, за відсутності співвласників під час проведення опису й арешту, неповідомлення про результати визначення вартості майна, чим позбавлено ОСОБА_6 права подати заперечення на проведену оцінку та проведення прилюдних торгів, про які йому стало відомо у грудні 2014 року і на яких спірне майно продано за заниженою ціною, а тому дійшов висновку про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу, акта проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності на квартиру. Врахувавши, що ОСОБА_6 про проведення прилюдних торгів у 2013 році дізнався у грудні 2014 року, позов пред'явлено ним до суду у січні 2015 року, суд вважав, що позивачем не пропущено встановлений ст. 48 Закону України «Про іпотеку» тримісячний строк на оскарження результатів прилюдних торгів. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Судами встановлено, що 26 лютого 2008 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» укладено кредитний договір № 41-2008, за умовами якого банк надав кредит для відкриття відновлюваної кредитної лінії на споживчі потреби в сумі 700 000 гривень строком до 26 лютого 2010 року зі сплатою 21 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, того ж дня між банком, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, який діяв від імені ОСОБА_8, укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1. 12 березня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. вчинено виконавчий напис і запропоновано звернути стягнення на вказану квартиру та за рахунок коштів, отриманих від її реалізації, задовольнити вимоги банку у розмірі 700 000 гривень - заборгованість за кредитом, 273 127 гривень 91 копійки - заборгованість зі сплати процентів, 10 593 гривні - плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса, а всього на суму 983 721 гривня 91 копійка. На підставі виконавчого напису нотаріуса постановою державного виконавця Жовтневого відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ від 29 березня 2010 року відкрито виконавче провадження. 03 листопада 2010 року складено акт опису та арешту майна, яке є предметом іпотеки. 25 лютого 2013 року між Жовтневим відділом ДВС Дніпропетровського МУЮ та філією 04 ПП «Нива-В.Ш.» укладено договір № 0413059 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки та згідно з актом майно прийнято на збереження ОСОБА_11 Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених ч. 1 ст.215 ЦК України. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Тимчасове положення). Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину. За змістом п.3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізаціїмайна. Отже, при розгляді питання про дотримання при проведенні торгів положень п.3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема боржника, про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. Проте сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року (справа № 6-1884цс15). Дійшовши висновку, що торги проведені з порушенням ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна без попереднього дозволу органу опіки та піклування, після спливу шести місяців з дати проведення оцінки, без вилучення майна у боржника, за відсутності співвласників під час проведення опису й арешту, неповідомлення про результати визначення вартості майна, суд першої інстанції не з'ясував, чи вплинули такі порушення на результат торгів. Разом з тим закон допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження - передбачено відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (ч. 6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження»). Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (ч. 7 ст. 62 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (ч. 9 ст. 62 Закону). Передбачена ст. 62 Закону процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов'язків (п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Однак за своєю правовою природою таку процедуру разом з відповідними постановою та актом державного виконавця не можуть бути ототожнені з процедурою відчуження майна з прилюдних торгів тільки тому, що за результатами проведення прилюдних торгів державний виконавець також складає акт. Судами встановлено, що прилюдні торги двічі не відбулися, у зв'язку з чим державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ 29 червня 2013 року складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а 11 грудня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. видано банку свідоцтво про право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки. Ухвалюючи рішення в частині вимог про визнання недійсним протоколу та акта, суд першої інстанції не врахував, що передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за ст. ст. 203, 215 ЦК України, оскільки є документами, які спрямовані на примусове виконання рішення суду і фіксують виконавчі дії, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1655цс16). Поряд з цим відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Правилами ч. 1 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно зі ст. 48 Закону України «Про іпотеку»іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Дійшовши висновку, що позивачем не пропущено строку звернення з вимогою про оскарження результатів прилюдних торгів, суд першої інстанції виходив з того, що початок строку слід рахувати з моменту, коли позивач дізнався про проведення аукціону з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «Інпромбанк», при цьому не звернув уваги, що ним заявлено вимогу про оскарження прилюдних торгів, призначених на 19 квітня 2013 року та не врахував, що Законом України «Про іпотеку» встановлена спеціальна позовна давність у три місяці для оскарження результатів прилюдних торгів. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції в частині вимог за первісним позовом про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу, акта проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 332, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест кредит капітал» задовольнити. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року в частині вимог за первісним позовом про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу, акта проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності - скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана І.М. Завгородня Мартинюк