Справа № 645/3346/16-ц
Провадження № 2/645/220/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в остаточно уточненій редакції якого просила поділити майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме автомобіль ВАЗ 21101, 2009 року випуску, колір Млечний Путь, № двигуна 13, № кузова 206845, державний номер НОМЕР_1, визнати за відповідачем право особистої власності на вищевказаний автомобіль, стягнути з відповідача на її користь вартість ? частини автомобілю в сумі 35670 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що 12.07.2008 року відділом РАГС по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який розрізано рішенням суду 03.06.2016 року. Під час подружнього життя 16.03.2009 року між ТОВ «Авто-Технологія», в особі директора Харківської філії «Український автомобільний холдинг» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу автомобілю ВАЗ 21101, 2009 року випуску, колір Млечний Путь, № двигуна 13, № кузова 206845, який зареєстрований в органах державної автомобільної інспекції та видано реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивачка вважає даний автомобіль обєктом права спільного сумісного майна подружжя та таким, що належить подружжю на праві спільної часткової власності в рівних частках по ? частині кожному. Також позивачка вважала, що визнання судом за ОСОБА_1В, та ОСОБА_2 права спільної часткової власності на вищевказаний автомобіль по ? кожному, не призведе до бажаного результату, оскільки РСЦ МВС України в Харківській області позбавлений технічної можливості провести реєстрацію транспортного засобу відразу на декількох власників, так як така можливість не передбачена електронними реєстрами та базами даних, які вони використовують.

На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.

В судове засіданні позивачка та її представник не зявилися, через канцелярію суд від представника ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до судового засідання не заявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.

У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вислухавши сторін по справі та їх представників, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі - продажу автомобілю № 1094 від 16.03.2009 року, укладеного між ХФ ТОВ «Український автомобільний холдинг» та ОСОБА_2, останній придбав автомобіль ВАЗ 21101, 2009 року випуску, колір Млечний Путь, № двигуна 13, № кузова 206845.

Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.06.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який був зареєстрований 12.07.2008 року відділом РАЦС по м. Харкову № 2 Харківської міського управління юстиції, актовий запис № 688.

Судом встановлено, що автомобіль придбаний під час шлюбу.

З відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області спірний автомобіль ВАЗ 21101, 2009 року випуску, колір Млечний Путь, № двигуна 13, № кузова 206845, формений знак НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 14.07.2016 року заборонено відчуження вищевказаного автомобілю та заборонено органам, що здійснюють реєстрацію та зняття з обліку транспортних засобів проведення будь-яких дій, повязаних із реєстрацією (перереєстрацією) та зняття з обліку автомобіля ВАЗ 21101, 2009 року випуску, колір Млечний Путь, № двигуна 13, № кузова 206845 (останній відомий державний реєстраційний знак НОМЕР_1). Ухвала прийнята Регіональним сервісним центром МВС України в Харківській області 18.07.2016 року.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) (частина четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 21101, 2009 року випуску, колір Млечний Путь, № двигуна 13, № кузова 206845, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 21101, 2009 року випуску, колір Млечний Путь, № двигуна 13, № кузова 206845, державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -