Справа № 359/8249/16-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/2412/17 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 33 16.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоБерезовенко Р.В.,
суддівВолохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,
при секретаріСпеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 травня 2016 року поліцейський роти 2 батальйону 1 УПП в м. Києві Киричук М.М. виніс постанову серії ПС2 №550287 та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, зазначивши про те, що 26 травня 2016 року о 13 годині 45 хвилин ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Ревуцького в м. Києві та проїхав на червоний сигнал світлофора.

29 червня 2016 року постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області, вищезазначену постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №550287 від 26 травня 2016 року визнано протиправною та скасовано.

ОСОБА_5 стверджує, що через незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, у нього, як особи невинуватої, через адміністративне затримання, застосування примусу під загрозою застосування сили, спецзасобів, зброї, з'явилося відчуття постійної тривоги, хвилювання, нервові розлади, безсоння та депресія.

Вказував, що такі незаконні дії явно принизили його честь і гідність, а також ділову репутацію через незаконне потрапляння до облікових баз Міністерства внутрішніх справ України, як особи правопорушника, чим йому завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 20 000 гривень.

Просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві на його користь 20 000 гривень - грошової компенсації моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року було встановлено, що 26 травня 2016 року поліцейський роти 2 батальйону 1 УПП в м. Києві Киричук М.М. виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №550287 та наклав на позивача штраф в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що 26 травня 2016 року о 13 год. 45 хв. ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Ревуцького в м. Києві та в порушення пп. «е» п.8.7.3 ПДР України проїхав на червоний сигнал світлофора.

Також встановлено, що поліцейський роти 2 батальйону 1 УПП в м. Києві Киричук М.М. був повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи.

Протягом двох тижнів він не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_5 здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора. Ця обставина свідчить про те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України, є не доведеним.

З огляду на це суд вважав, що постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №550287 від 26 травня 2016 року належить визнати протиправною та скасувати (а.с.4-6).

Вищевказана постанова Бориспільського міськрайонного суду від 29 червня 2016 року в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 19.07.2016 року.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказував, що зі змісту вищезазначеної постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року, а також з пояснень позивача встановлено, що позивач не звертався з вимогою про визнання неправомірними дій працівника Управління патрульної поліції в м. Києві, і відповідно судом така вимога не розглядалась.

Також, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно судом було скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу на позивача, проте питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судом не вирішувалось.

Крім того, суд першої інстанції, дійшов висновку про те, що саме по собі скасування постанови про адміністративне правопорушення про накладення штрафу, відповідно до вимог закону не є підставою для безумовного стягнення моральної шкоди, оскільки такі підстави не перебдачені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, на яку, як на одну з підстав позову посилається ОСОБА_5, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

В частині 2 вказаної статті зазначено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Згідно ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Вартість жилих будинків, квартир, інших споруд відшкодовується лише у разі, якщо зазначене майно не збереглося в натурі і громадянин відмовився від надання йому рівноцінного жилого приміщення з безоплатною передачею у його власність або у разі згоди на це громадянина. Вартість втраченого житла відшкодовується виходячи з ринкових цін, що діють на момент звернення громадянина про відшкодування шкоди. У разі ліквідації підприємств, установ, організацій, яким майно було передано безоплатно, або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди вартість майна (частина вартості) відшкодовується за рахунок державного бюджету. Вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Враховуючи положення вищенаведених правових норм, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення на користь ОСОБА_5 моральної шкоди, оскільки законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди у випадку скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а позивачем не надано доказів наявності обставин, які відповідно до вимог ст. 1176 ЦК України є підставою для відшкодування йому моральної шкоди, завданої в зв'язку з неправомірними діями працівників органів поліції в порядку, визначеному Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Л.А.Волохов

Ю.О.Матвієнко