Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/1565/16-ц Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 31 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Якухно О.М.

суддів: Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 по відшкодуванню шкоди в кримінальному провадженні, який ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 19 липня 2016 року направлений на розгляд в порядку цивільного судочинства. Після уточнення позовних вимог ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 80000 грн., витрати на проїзд та по догляду в сумі 10770 грн. та з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) матеріальну шкоду в сумі 10770 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), винним у якій визнано ОСОБА_3, їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яка в добровільному порядку не відшкодовується.

Ухвалами Малинського районного суду Житомирської області від 05 вересня та 03 листопада 2016 року вимоги до ОСОБА_3 про стягнення витрат на проїзд та по догляду на суму 10770 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з МСТБУ на користь ОСОБА_2 витрати, повязані з придбанням лікарських засобів, в розмірі 4893,06 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 40000 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди та відмовити у задоволенні цього позову і зменшити розмір моральної шкоди. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що судом безпідставно не прийнято до уваги його розрахунки щодо відшкодування матеріальної шкоди, які у послідуючому можуть бути стягнуті з нього в порядку регресу. При визначенні розміру моральної шкоди судом не враховано його матеріальний стан та стан здоровя.

Відповідач та його представники підтримали доводи апеляційної скарги і вважають, що підстав для стягнення матеріальної шкоди немає, оскільки частина наданих позивачем чеків не відповідає вимогам законодавства, а частина придбаних товарів не є ліками та не використовуються у лікуванні її хвороби. Розмір моральної шкоди є завеликим.

Позивач заперечила у задоволенні скарги і пояснила, що всі придбані медикаменти та інші товари повязані із лікуванням травми, отриманої при ДТП, а чеки без печаток є належними доказами. Стягнуту судом моральну шкоду вважає недостатньою, оскільки вона перенесла кілька операцій, потребує їх у подальшому і до даного часу пересувається з милицями, однак судове рішення не оскаржує.

Представник МТСБУ покладається на розсуд суду, але просить врахувати правильність розрахунків витрат на лікування, проведених МТСБУ.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.10.2014 року близько 09-00 год. в м.Малині на вул.Грушевського, поблизу магазину «Фуршет», ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21043», державний номер НОМЕР_1, порушив п.п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України і здійснив наїзд на пішохідному переході на ОСОБА_2, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоровя, а саме : закриті переломи дна вертлюгової западини зліва з центральним вивихом стегнової кістки і переломом лівої сідничної кістки, закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в ділянці середньої третини.

Зазначені обставини встановлено вироком Малинського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 19 липня 2016 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн.

В частині вирішення цивільного позову вирок Малинського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2016 року скасовано, а провадження у цій частині направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до вимог п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 не була застрахована, а тому вимога про відшкодування витрат на лікування до МТСБУ є правомірною.

Згідно із ст.24 Закону у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються

обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх

здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя (п.24.1).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем надано чеків на придбання ліків на суму 15892 грн., однак МТСБУ із залученням лікаря-експерта виявлено, що не підлягає відшкодуванню сума 5499,72 грн., яка складається із: ліків, придбаних на лікування інших захворювань, на суму 253,65 грн.; не медикаментозних засобів, чеків без зазначення назви ліків, нечитабельних чеків, чеків, які не відповідають призначеному лікуванню та терміну лікування на суму 5246,07 грн. Вказані обставини підтверджені матеріалами страхової справи МТСБУ № 31449.

Крім того, відповідачем у добровільному порядку під час кримінального провадження відшкодовано 5500 грн. на лікування потерпілої, що підтверджується відповідною розпискою та не заперечується сторонами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з МТСБУ коштів на лікування, за виключенням суми сплаченої у добровільному порядку та суми непідтвердженої лікарем в розмірі 4893,06 грн.

Наданий відповідачем розрахунок, за яким із суми 15892 грн. останній виключив чеки на суму 12297 грн. як такі, що видані з порушенням, зазначення в них ліків, які не відносяться до лікування або у розмірах, що не відповідають записам лікаря, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови Пленуму № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснив, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

На підтвердження понесених витрат на лікування травм, отриманих під час ДТП, позивачем надано відповідні чеки та накладні, які підтверджують розрахунок їх вартості.

При цьому, висновком судово-медичної експертизи, призначеної за клопотанням відповідача, з урахуванням характеру і тяжкістю тілесних ушкоджень, що обумовило виражений больовий симптом, підтверджено призначене потерпілій лікування вимогам МОЗ України та необхідність придбання медикаментозних засобів і препаратів, вказаних у квитанціях і накладних, для хворої, в т.ч. і не медикаментозних засобів (препаратів), які були необхідні для забезпечення життєвих потреб хворої під час перебування на лікуванні (стаціонарному і амбулаторному).

Доводи відповідача, що окремі накладні не містять печатки, не спростовують висновків експертизи про необхідність таких препаратів при лікуванні травми, отриманою ОСОБА_2 28.10.2014 року, та їх вартість. Відповідачем не доведено іншу вартість ліків та препаратів.

Таким чином, відповідачем не спростовано надані позивачем докази з урахуванням висновку МТСБУ, наданому із залученням фахівця у медичній галузі, висновку судово-медичної експертизи.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1167 ЦК України).

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (п.1 ч.2 ст.23 ЦК України).

Відповідно до ст.26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Норми підпунктів "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпункту "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону не передбачають відшкодування моральної шкоди МТСБУ у разі, коли винна особа не застрахувала свою відповідальність, а тому висновки суду про покладення такої відповідальності на винну особу є правильними.

Суд вірно зазначив, що діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки остання зазнала душевних страждань внаслідок ушкодження здоровя, значний час (більше 1,5 року, а на час розгляду справи апеляційним судом більше двох років) вимушена постійно лікуватися, перенесла пять операції і отримані нею травми є супутнім діагнозом при встановленні інвалідності 2-ї групи та потребують подальшого лікування у ортопеда, необхідність використання милиць для пересування, що в свою чергу тягне за собою тривале порушення нормальних життєвих зв'язків, перенесення позивачем фізичного болю у звязку із ушкодженням здоровя та послідуючими операціями. Судом враховано вимоги ч.4 ст.1193 ЦК України та правильно визначено розмір моральної шкоди в сумі 40000 грн., виходячи із розміру ушкоджень здоровя та тривалості часу вимушених змін у житті.

При цьому, колегія суддів також враховує, що висновком судово-медичної експертизи № 10 від 20.03.2017 року підтверджено необхідність оперативного лікування ендопротезування (заміна на штучний) суглобу, санаторно-курортного лікування по профілю та стійку втрату потерпілою 40% загальної працездатності, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (вироком суду ОСОБА_3 засуджений за заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості), а тому підстав для її зменшення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України понесені відповідачем витрати за проведення експертизи не відшкодовуються, оскільки останньою не підтверджено його доводи.

Керуючись ст. ст.209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: