РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.

при секретарі Левчук Д.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 30 грудня 2009 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 98, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 980 000,00 грн., а ОСОБА_4 зобов'язався прийняти та повернути кредит до 27.12.2019 року, а також сплатити проценти за користування кредитом. На забезпечення виконання зобовязань цього ж дня між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_3, як майновий поручитель Боржника (ОСОБА_4), з метою належного виконання зобов'язання, що випливає з договору відновлювальної кредитної лінії, передає в Іпотеку, а ПАТ «Державний ощадний банк України» приймає в іпотеку предмет іпотеки.

03 листопада 2013 року позивач отримала від АТ «Ощадбанк» лист-повідомлення № 11-24/3194 від 01.11.2013 року про сплату заборгованості по кредиту та дострокове погашення кредиту, у звязку з невиконанням ОСОБА_4 зобов'язання, як Позичальника за договором відновлювальної кредитної лінії №98 від 30.12.2009 року.

З метою забезпечення погашення заборгованості самим позичальником, позивач неодноразово зв'язувалась з ОСОБА_4, який обіцяв погасити заборгованість, однак цього не зробив.

Позивач будучи майновим поручителем та з метою збереження у власності свого майна виконала грошові зобов'язання по погашенню кредитної заборгованості, у звязку з цим просить стягнути з відповідача загальну суму 1 602 969 (один мільйон шістсот дві тисячі девятсот шістдесят девять) грн. 59 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обгунтування викладені в позовній заяві, просив позов задовільнити.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав, що часткове виконання поручителем зобовязань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав за цим договором, звертаю увагу, що його позиція повністю збігається із правовою позицією у справі №6-466цс15 Постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року.

Заслухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 грудня 2009 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 98, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 980 000,00 грн., а ОСОБА_4 зобов'язався прийняти та повернути кредит до 27.12.2019 року, а також сплатити проценти 12.5 % річних за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобовязань договору 30 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_3, як майновий поручитель Боржника (ОСОБА_4), з метою належного виконання зобов'язання, що випливає з договору відновлювальної кредитної лінії, передає в Іпотеку, а ПАТ «Державний ощадний банк України» приймає в іпотеку предмет іпотеки (нерухоме майно ).

03 листопада 2013 року позивач отримала від АТ «Ощадбанк» лист-повідомлення № 11-24/3194 від 01.11.2013 року про наявність заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №98 від 30.12.2009 року.

У звязку з невиконанням погашення заборгованості самим Позичальником, позивач будучи майновим поручителем та з метою збереження у власності свого майна виконала грошові зобов'язання по погашенню кредитної заборгованості на загальну суму 800 865,13 грн.

Вказана сума підтверджується, квитанціями: від 07.11.2013 року на суму 111000,00 грн., від 11.11.2013 року на суму 500 000,00 грн., від 12.11.2013 року на суму 133225,00 грн., від 12.12.2013 року на суму 27000,00 грн., від 14.11.2013 року на суму 54,00 грн., від 12.11.2013 року на суму 29586,13 грн.

Постановою Верховного суду України від 11 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виконання зобовязань за договором іпотеки та застави майна припиненими та зобовязання вчинити певні дії задоволено. Визнано зобовязання за договором іпотеки, укладеним 30.12.2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» і посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6, припиненим.

Згідно ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Нормами частин ст.554,ч.1,2 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч.1 ст.556 ЦК України, після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ст.556,ч.2 ЦК України).

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

До матеріалів справи долучено розрахунок відсотків річних та розрахунок суми , на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, який складає: 70113,73 грн. 3% річних, 731 990,73 грн. інфляційних.

На думку суду посилання представника відповідача на правову позицію у справі №6-466цс15 Постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року є помилковим, оскільки встановлені обставини у даній справі узгоджуються з п.3 ч.1ст.512 ЦК України щодо заміни кредитора у зобовязанні внаслідок виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 602 969 (один мільйон шістсот дві тисячі девятсот шістдесят девять) грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Харечко С.П.