АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2596/17 Головуючий 1 інстанції Шевченко С. В.
Справа № 644/9679/16-ц Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про поділ майна подружжя.

В обґрунтування вимог посилався на те, що під час перебування з відповідачем у шлюбі за спільні кошти здійснили будівництво житлового будинку, а також побудували альтанку та літню кухню за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, 67. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.03.2007 року за ОСОБА_5, як на самовільне будівництво, було визнане право власності на вищевказаний будинок з надвірними будівлями. Проте, зважаючи на те, що майно було набуте у шлюбі за спільні кошти позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину нерухомого майна.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» проти задоволення позову заперечував.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини будинку № 67 по вул. Луї Пастера в м. Харкові в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем не надано доказів, що джерелом набуття спірного будинку були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, що в свою чергу було б підставою виникнення у позивача права спільної сумісної власності подружжя на предмет спору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що будівництво спірного будинку проведено сторонами під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя.

Судова колегія з висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 19.06.1983 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування подружжя у шлюбі за спільні кошти було здійснено будівництво житлового будинку, літньої кухні та альтанки за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, буд. 67.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12.03.2007 року за ОСОБА_5 визнано право власності на перелічені самовільні споруди.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у ст.60 СК.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування ст.60 СК та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі №6-612цс15.

Той факт, що джерелом набуття права на спірний будинок були спільні кошти та спільна праця подружжя сторонами не оспорюється.

Посилання ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції на те, що зазначене майно є предметом іпотеки за кредитними зобовязаннями ОСОБА_5, а тому не може бути розподілено, судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобовязання (взаємні права та обовязки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням).

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступницгва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Тобто, визнання права власності на спірний будинок за обома членами подружжя ніяким чином не впливає на права банку, як іпотекодержателя, за виключенням того, що після реєстрації права власності по ? частині за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кожен з них стане іпотекодавцем і отримає всі права та обовязки за іпотечним договором.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а лише зводяться до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді