РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/79/17
Провадження № 2/327/42/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17.05.2017 року смт. Розівка
Розівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Завіновської А.П.,
при секретарі судового засідання Пригінській О.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
01.03.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із наведеним вище позовом до ОСОБА_2, в якому зазначав наступне.
25.09.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали договір (анкета - заява) № б/н (далі Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 5 000 грн., 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Відповідач ОСОБА_2 порушив умови Договору і має прострочену заборгованість. Станом на 31.01.2017 року заборгованість за кредитом склала 64 929 грн. 63 коп., з якої заборгованість за кредитом 4 943 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 52 654 грн. 28 грн., заборгованість за пенею та комісією 3 764 грн. 27 коп., штраф (фіксованої частини) 500 грн. 00 коп., штраф (процентної складової) 3 068 грн. 08 коп. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом.
З огляду на вказане, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 зазначену вище суму заборгованості за кредитним договором, а також суму понесених судових витрат у розмірі 1600 грн. 00 коп.
В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк», діючий на підставі довіреності ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити на підставах, які викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з невідомих причин не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не подавав.
За згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Заслухавши представника позивача, дослідивши в судовому засіданні матеріали цивільної справи та надані докази, на підтвердження позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 склалися кредитні правовідносини.
При цьому, в матеріалах справи наявний пакет документів, який підтверджує, що сторони, діючи вільно, та відповідно ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) уклали кредитний договір.
Згідно зі ст. ст. 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін.
Зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, договір підписаний сторонами: від імені банку уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника - особисто ОСОБА_2
Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином.
Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, 25 вересня 2013 року укладено Договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в місяць по кредитним операціям до 01.09.2014 року; 2,9 % в місяць по кредитним операціям з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року; 3,6% в місяць по кредитним операціям з 01.04.2015 року (а.с. 13, 88).
Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов, позивальник ОСОБА_2 дав свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, що, в свою чергу, дає право ПАТ КБ «Приватбанк» в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (а.с. 30 зворотна сторона).
Крім того, згідно п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту (а.с. 32 зворотна сторона). При порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п. п. 2.1.1.7.6) (а.с. 33 ).
25.09.2013 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про видачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. При цьому позичальник вказав, що ознайомлений і згоден з Умовами, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані останньому для ознайомлення у письмовому вигляді, своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» та висловив згоду, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком Договір (а.с. 11).
Позичальник ОСОБА_2 користувався коштами, разом з цим, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 9-10, 85-91).
Станом на 31.01.2017 року сума заборгованості склала 64 929 грн. 63 коп., де заборгованість за кредитом 4 943 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 52 654 грн. 28 коп., заборгованість за пенею та комісією 3 764 грн. 27 коп., а також штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 3 068 грн. 08 коп.
Зазначена сума заборгованості за Договором, відповідачем ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді, не сплачена.
Відповідач ОСОБА_2А заперечень проти позову у будь-якій формі не надав, а також не надав доказів, які б підтверджували факт повної сплати грошових коштів за Договором, чим не виконав вимоги ст. 10 ЦПК України.
Разом з тим, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами Договору, а саме пунктом 1.1.5.25 передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 24).
У той самий час, умовами цього Договору передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6) (а.с. 33).
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).
В даному випадку штрафи і два різних види пені, нараховані в один і той же період, на переконання суду, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов, а саме штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) в розмірі 3068 грн. 08 коп., не підлягають задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню відповідно до пункту 1.1.5.25 Умов.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог до відповідача ОСОБА_2, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором станом на 31 січня 2017 року в сумі 61 361 грн. 55 коп., де 4 943 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 52 654 грн. 28 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 764 грн. 27 коп. заборгованість за пенею та комісією.
В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 88 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з ОСОБА_2 в сумі 1 512 грн. 07 коп., виходячи з розрахунку: (61 361 грн. 55 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 1 600 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 64 929 грн. 63 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1512 грн. 07 коп.
Керуючись ст. ст. 509, 526, 549, 610, 612, 626, 627, 629, 631, 1048-1050, 1055 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 61 361 (шістдесят одна тисяча триста шістдесят одна) грн. 55 коп., з яких 4 943 (чотири тисячі девятсот сорок три) грн. 00 копійки заборгованість за кредитом, 52 654 (пятдесят дві тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 28 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 764 (три тисячі сімсот шістдесят чотири) грн. 27 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також суму понесених судових витрат в розмірі 1 512 (однієї тисячі пятсот дванадцяти) грн. 07 коп.
В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, Розівським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції, Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.П. Завіновська