Справа № 131/164/17 Провадження № 22-ц/772/1069/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів: Шемети Т.М., Зайцева А.Ю., з участю секретаря судового засідання Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за апеляційною скарго ОСОБА_2 на ухвалу судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року про повернення позовної заяви,

встановила:

31 січня 2017 року ОСОБА_2 подав до суду цю позовну заяву.

Ухвалою судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2017 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з несплатою позивачем судового збору та надано строк для його сплати, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 22 лютого 2017 року позовну заяву повернуто ОСОБА_2 через несплату судового збору у визначений судом строк.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, просив скасувати ухвалу про повернення позовної заяви, а її матеріали направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Повертаючи заяву позивачу суддя суду першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не сплатив судовий збір у визначений судом строк.

З таким висновком погодитися не можна з таких міркувань.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа, яка отримала відповідну ухвалу суду ухилилась від виконання її вимог.

Судом встановлено, що на виконання вимог ухвали судді Іллінецького районного суду від 01 лютого 2017 року ОСОБА_2 20 лютого 2017 року подав заяву про звільнення його від сплати судового збору з посиланням на його пільги, зокрема, як учасника бойових дій, передбачені п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року.

Разом з тим, суддя першої інстанції цього не врахував, належним чином не перевірив наявність у позивача статусу учасника бойових дій, не обговорив питання про можливість відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, або зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати з урахуванням майнового стану позивача.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року скасувати.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів направити до Іллінецького районного суду Вінницької області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом ОСОБА_4