Єдиний унікальний номер 225/386/15-ц Номер провадження 22-ц/775/585/2017
Єдиний унікальний номер 225/386/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/585/2016
Головуючий у 1 інстанції Андреєв В.В. Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Біляєвої О.М.,

суддів Кішкіної І.В., Папоян В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуряєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційні скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, та Державного підприємства «Торецьквугілля» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дзержинського міського суду 05 червня 2015 року ( з урахуванням ухвали цього ж суду від 11 червня 2015 року про виправлення арифметичної помилки) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 недоотриману під час роботи з 21 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року заробітну плату у розмірі 115292 грн 59 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони у справі подали апеляційні скарги.

Позивач, в інтересах якого діє ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача на користь позивача 125843 грн 46 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при проведенні розрахунку посадового окладу та заробітної плати позивача суд дійшов хибного висновку про не застосування у період з вересня 2008 року по квітень 2014 року коефіцієнту 1,3, передбаченого ст. 3 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці, з тих підстав, що тарифна ставка позивача перевищує законодавчо встановлений рівень мінімальної заробітної плати.

Відповідач, у поданій ним апеляційній скарзі, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні справи суд не урахував, що максимальний коефіцієнт співвідношення до мінімальної заробітної плати по відповідній професії включає сумарний коефіцієнт 1 розряду, який ураховує всі коефіцієнти, що застосовуються на підприємстві. У зв'язку з цим слід застосовувати при розрахунках міжрозрядний коефіцієнт по відповідній професії, розрахунок якого наведений в апеляційній скарзі. При цьому відповідач визнає, що в деяких періодах дійсно не видержані розрахунки посадового окладу, внаслідок чого утворилась недоплата у сумі 2328 грн 06 коп.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів; апеляційну скаргу відповідача просив відхилити.

Представники відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили задовольнити апеляційну скаргу підприємства і відхилити апеляційну скаргу, подану позивачем.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням н6орм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що при нарахуванні заробітної плати позивачу на підприємстві було встановлено тарифні ставки (оклади), розмір яких був меншим від встановлених законом, що призвело до неправильного нарахування заробітної плати. Крім того, підприємство не надало доказів перебування в стані подолання фінансових труднощів, у зв'язку з чим допустило оплату праці нижче від норм, визначених Генеральною та Галузевою угодами, а також не надало доказів щодо повідомлення про це вищого господарського та профспілкового органів.

Відмовляючи у застосуванні коефіцієнта перевищення законодавчо встановленого рівня мінімальної заробітної плати 1,3, згідно зі ст. 3 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд мотивував висновок тим, що встановлений галузевою угодою коефіцієнт співвідношень розмірів тарифних ставок на підземних роботах вищий ніж рівень необхідного збільшення мінімальної заробітної плати.

Апеляційний суд визнає, що висновок суду відповідає встановленим обставинам справи, зроблений з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд у справі, яка переглядається, установив, що позивач у період з 27 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року перебував у трудових правовідносинах з Державним підприємством «Дзержинськвугілля» (після перейменування Державне підприємство «Торецьквугілля»), де працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Торецька» до жовтня 2013 року на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем на підземній роботі, у наступному - гірничим майстром дільниці вентиляції та техніки безпеки.

16 квітня 2014 року він був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про оплату праці», на підприємствах і організаціях, які знаходяться на госпрозрахунку і отримують дотації з бюджету, організація оплати праці здійснюється відповідно до ст. 15 цього Закону, але в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Згідно зі ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

За приписами частини четвертої зазначеної норми права, а також статті 22 Закону № 108/95-ВР суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

03 липня 2001 року Міністерство вугільної промисловості України, інші державні органи, власники чи роботодавці, їх об'єднання, або уповноважені ними органи, з однієї сторони, і Профспілка працівників вугільної промисловості України та Незалежна профспілка гірників України, з іншої сторони, керуючись Законом України «Про колективні договори та угоди» уклали Галузеву угоду, положення якої відповідно до пункту 3.2 є обов'язковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх Підприємств, що перебувають у сфері дії Сторін, незалежно від форм власності та господарювання, (у тому числі тих, що здійснюють свою діяльність на умовах договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства), а також під час розгляду трудових спорів.

Угода є юридичним документом, що містить взаємні зобов'язання Сторін, учасників Угоди, спрямованим на забезпечення ефективної діяльності галузі та задоволення економічних і соціальних інтересів і потреб трудящих (п. 4.1).

Пунктом 9.4.1. Галузевої угоди (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, тобто травень 2005 року) було передбачено, що умови оплати праці, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення, розміри тарифних ставок і посадових окладів працівників Підприємств і організацій, включаючи працівників загальних (наскрізних) професій та посад, їхніх структурних підрозділів, що виконують роботи, які відповідають основній діяльності Підприємств вугільної галузі та шахтного будівництва, визначаються Додатком до розділу 9 Угоди (далі - Додаток), чинним законодавством і впроваджуються в порядку та терміни, встановлені законодавством, під контролем Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке забезпечує реалізацію державної політики щодо оплати праці та соціального захисту працівників вугільної промисловості.

На підприємствах встановлюється мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду на рівні не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Сторони домовились забезпечити темпи зростання реальної заробітної плати, не нижче темпів зростання реального валового продукту за відповідний рік.

На окремих підприємствах, які по об'єктивним фінансово-економічним причинам не можуть виконувати цю норму Угоди, колективним договором може встановлюватися на період не більше ніж на 6 місяців з дня його підписання інший розмір мінімальної тарифної ставки робітника 1-го розряду, який не може бути меншим ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Проте 06 липня 2005 року абзац другий пункту 9.4.1. Галузевої угоди викладений у новій редакції, згідно з якою на Підприємствах встановлюється мінімальна місячна тарифна ставка робітника 1 розряду на рівні, не нижчому від законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Сторони домовились забезпечити темпи зростання реальної заробітної плати, не нижче темпів зростання реального валового продукту за відповідний рік.

У наступному після внесення доповнень і змін у Галузеву угоду 21 травня 2007 року, 15 липня 2008 року, 24 березня 2009 року зазначений абзац пункт 9.4.1 Угоди викладений у попередній редакції.

Після внесення доповнень і змін 04 квітня 2012 року пункт 9.4.1 Угоди викладений у наступній редакції: «Умови оплати праці, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення, розміри тарифних ставок і посадових окладів працівників Підприємств і організацій, включаючи працівників загальних (наскрізних) професій та посад, їхніх структурних підрозділів, що виконують роботи, які відповідають основній діяльності Підприємств вугільної галузі та шахтного будівництва, визначаються Додатком до розділу 9 Угоди (далі - Додаток), чинним законодавством і впроваджуються в порядку та терміни, встановлені законодавством, під контролем Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке забезпечує реалізацію державної політики щодо оплати праці та соціального захисту працівників вугільної промисловості.

Тарифні сітки (схеми посадових окладів) на підприємствах формуються на основі тарифних ставок робітників першого розряду, які встановлюються в розмірах, що перевищують законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів), визначених у таблицях додатків до Умов оплати праці (Додаток до розділу 9), якими враховані міжгалузеві, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення в оплаті праці. Тарифні ставки (оклади, посадові оклади) розраховуються шляхом множення мінімальної годинної тарифної ставки (мінімального місячного окладу), розрахованої згідно з п. 9.4.2 цієї Угоди, на коефіцієнти співвідношень розмірів годинних тарифних ставок (окладів) робітників і посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців, передбачених Додатком до розділу 9 цієї Угоди. При цьому, мінімальними гарантіями в оплаті праці, обов'язковими для всіх підприємств галузі, які знаходяться у сфері дії Угоди, є розмір тарифної ставки (мінімального окладу) робітників першого розряду, що розраховується із встановленого розміру мінімальної годинної тарифної ставки, яка розраховується із законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати, збільшеної на коефіцієнти:

- 3,234 на підземних роботах;

- 1,514 на роботах на поверхні шахт.

Для підприємств, які використовують інші системи оплати праці (оплата за грейдами тощо), коефіцієнти, що визначені у додатках до Умов оплати праці (додатки до розділу 9), починаючи з другого розряду, при самостійному встановленні у колективних договорах конкретних розмірів оплати праці (окладів, посадових окладів) - є рекомендованими, з урахуванням викладених у попередньому абзаці мінімальних гарантій для робітників першого розряду. На таких Підприємствах у виключних випадках внаслідок фінансових труднощів на умовах, попередньо узгоджених з профспілками, мінімальною гарантією з оплати праці для робітників будь-якого розряду є досягнутий рівень заробітної плати кожного працівника, за умови виконання основних виробничих показників.

Сторони домовились забезпечити:

- темпи зростання реальної заробітної плати не нижче темпів зростання реального валового продукту за відповідний рік;

- підвищення середньомісячної заробітної плати працівників по галузі у 2012 році не менш ніж на 16 відсотків.

Норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених Генеральною, Галузевою угодами, але не нижче від державних соціальних гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово, на період подолання фінансових труднощів Підприємства, терміном не більше як шість місяців».

Відповідно до пункту 9.4.2 Галузевої угоди перегляд діючих і встановлення нових тарифних ставок (окладів), посадових окладів працівників Підприємств проводиться у порядку та терміни встановлені законодавством, шляхом множення мінімальної годинної тарифної ставки (мінімального місячного окладу), визначеної цією Угодою, на міжкваліфікаційні (міжпосадові) співвідношення розмірів тарифних ставок (окладів) робітників і посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців, передбачених додатком до розділу 9 цієї Угоди.

При цьому мінімальна годинна тарифна ставка розраховується виходячи з середньомісячної норми робочого часу за період з 2004 року по 2013 рік - 167 годин.

Пунктом 9.4.5 Галузевої угоди передбачено, що норми колективного договору, що припускають оплату нижче від норм, визначених генеральною або галузевою угодами, але не нижче державних норм і гарантій з оплати праці, можуть прийматися тільки тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більше ніж на шість місяців, і з повідомленням про це вищого господарського та профспілкового органів.

Прийняті на підприємстві колективні договори (ас. 46-54 т. 1) містять аналогічні положення щодо умов оплати праці.

Розміри мінімальної заробітної плати встановлюються Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Суд першої інстанції правильно установив, що на порушення вищенаведених норм права у період з 21 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року відокремлений підрозділ «Шахта «Торецька» Державного підприємства «Торецьквугілля» оплату праці ОСОБА_1 застосовував нижче від норм, визначених Генеральною та Галузевою угодами. При нарахуванні заробітної плати позивачу на підприємстві було встановлено тарифні ставки (оклади), розмір яких був меншим від встановлених законом, що призвело до неправильного нарахування заробітної плати.

Встановлені судом обставини підтверджуються як розрахунком відповідача, що був досліджений судом першої інстанції, так і змістом поданої підприємством апеляційної скарги (ас. 55-60, 96-105 т. 1).

Факт застосування мінімальної заробітної плати у розмірі нижче від встановленого законом на відповідний період при розрахунку окладу позивача також визнаний представниками відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Установивши порушення законних прав працівника внаслідок неправомірних дій підприємства, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення недоплаченої заробітної плати за період з 21 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року у сумі 115292 грн 59 коп.

Колегія суддів визнає розрахунок, наведений судом у рішенні, правильним. При цьому апеляційний суд не погоджується з розрахунком відповідача у апеляційній скарзі, оскільки нормативними актами не передбачено застосування між розрядного коефіцієнта.

Висновки суду про те, що підприємство не надало доказів перебування в стані подолання фінансових труднощів, у зв'язку з чим допустило оплату праці нижче від норм, визначених Генеральною та Галузевою угодами, а також не надало доказів щодо повідомлення про це вищого господарського та профспілкового органів, як це передбачено пунктом 9.4.5 Галузевої угоди, є обґрунтованими.

Під час перегляду справи апеляційним судом відповідач надав технічно-економічні показники роботи відокремленого підрозділу «Шахта «Торецька» за період з 2005 року по 2014 рік (а.с.137-149 т. 1) на підтвердження того, що підприємство мало збитки, знаходилось в стані подолання фінансових труднощів, а тому припустило оплату нижче він норм, визначених Генеральною та галузевою угодами.

Апеляційним судом неодноразово роз'яснювались відповідачу наслідки не вчинення процесуальних дій, зокрема ненадання доказів на підтвердження повідомлення про існування фінансових труднощів вищого господарського та профспілкового органів та в який спосіб приймались відповідні рішення про зниження розміру посадового окладу позивача.

Проте відповідні докази не надані. Згідно з поясненнями представників відповідачів, накази щодо від термінування запровадження оплати праці з додержанням норм, визначених Генеральною та Галузевою угодами, не видавалися; відповідні листи, інформації вищому господарському та профспілковому органам не направлялися. Письмові докази, крім технічно-економічних показників, щодо повідомлення про існування фінансових труднощів вищого господарського та профспілкового органів, як це передбачено пунктом 9.4.5 Галузевої угоди, відсутні.

Ураховуючи, що згідно з пунктами 9.4.1, 9.4.5 Галузевої угоди оплата праці нижче від норм, визначених Генеральною, Галузевою угодами, але не нижче від державних соціальних гарантій в оплаті праці, може застосовуватись лише тимчасово, на період подолання фінансових труднощів підприємства, терміном не більше як шість місяців; проте роботодавець не дотримувався положень Галузевої угоди при зменшенні їх розміру, зокрема в частині повідомлення органів, зазначених в ній; відповідні рішення про це не приймалися; апеляційний суд визнає висновок суду першої інстанції про порушення законних прав працівника на оплату праці в розмірі, передбаченому законом, правильним.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці", тарифна сітка (схема посадових окладів) шахтарів формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка перевищує законодавчо встановлений рівень мінімальної заробітної плати на величину не менш як на 30 відсотків, з урахуванням поступового переведення всіх шахтарів на погодинну оплату праці та досягнення середньоєвропейського рівня зарплати шахтарів.

Оскільки встановлений Галузевою угодою коефіцієнт співвідношень розмірів тарифних ставок на підземних роботах вищий ніж рівень необхідного збільшення мінімальної заробітної плати відповідно до вимог наведеної норми права, то на підприємстві вимоги зазначеного Закону виконуються.

Таким чином, посилання позивача на те, що відповідач зобов'язаний був застосовувати передбачений коефіцієнт 1,3 незалежно від коефіцієнтів, встановлених Галузевою угодою, не ґрунтуються на вимогах закону.

Стаття 3 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" не є додатковим нормативним документом для нарахування заробітної плати, а лише зазначає про встановлені державою мінімальні гарантії в оплаті праці шахтарів та визначає основу формування тарифної сітки шахтарів.

Отже суд попередньої інстанції обґрунтовано визнав, що при формуванні заробітної плати позивача відповідачем не порушено встановлених ст. 3 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальних гарантій в його оплаті праці.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновок суду першої інстанції, обґрунтовано викладений в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим апеляційний суд на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційні скарги сторін і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді І.В.Кішкіна

В.В.Папоян