АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/556/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, третя особа: Уманський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання права власності на майно та скасування з нього арешту ,-

в с т а н о в и л а :

17 серпня 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, третя особа: Уманський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання права власності на майно та скасування з нього арешту, посилаючись на те, що 9 лютого 2008 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_8.

Позивач зазначає в позові, що згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2016 року, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу. Цивільні позови ОСОБА_6 задоволено повністю, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 частково.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2016 року накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz, модель VITO 111 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, виданого 21 грудня 2013 року Уманським ВРЕР УДАШ УМВС України в Черкаській області та заборону його відчуження залишено без змін до набрання вироком законної сили.

03 серпня 2016 року державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС управління юстиції Тицькун С.В. було винесено постанову про арешт майна боржника - ОСОБА_8 та оголошення заборони на його відчуження в тому числі і на транспортний засіб Mercedes-Benz, модель VITO 111 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, виданого 21 грудня 2013 року Уманським ВРЕР УДАШ УМВС України в Черкаській області.

Позивач вказує, що вказаний транспортний засіб був придбаний ОСОБА_8 у 2013 році, тобто під час перебування з ним у шлюбі, а тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а так як будь- які зобов'язання у позивача перед стягувачами в особі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відсутні, тому накладення арешту на майно не лише боржника, а також і на майно співвласника є незаконним.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку транспортного засобу Mercedes-Benz, модель VITO 111 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та скасувати арешт накладений на даний транспортний засіб.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2016 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою повернути позовну заяву позивачу.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повіток про вручення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлена ухвала з додержанням вимог закону.

Відкриваючи провадження у даній справі ухвалою суду від 29 серпня 2016 року, суд першої інстанції посилався на те, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України. Підстави для повернення позову відсутні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі відповідає вимогам закону, оскільки при відкритті провадженні у справі судом не допущено порушення вимог процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної її частини.

ОСОБА_6 посилається у своїй апеляційній скарзі на порушення судом норм ч.2 ст. 114 ЦПК України, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів щодо місцезнаходження спірного майна, а саме транспортного засобу Mercedes-Benz, модель VITO 111 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, який постановою про розшук майна боржника від 31 серпня 2016 року, яка винесена державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області оголошено в розшук. Тому до встановлення правоохоронними органами місцезнаходження вказаного автомобіля подана позовна заява не підсудна Уманському міськрайонному суду Черкаської області.

Проте, колегія суддів вважає, що вказане твердження апелянта суперечить нормам права, а саме права доступу особи до правосуддя шляхом звернення до суду, закріпленого в статті 55 Конституції України та частині 1 статті 3 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 115 ЦПК України передбачено, в частині підсудності, на стадії відкриття провадження, встановлення належного суду, якщо справа не підсудна суду, до якого звернулась особа з позовною заявою.

Однак, слід зазначити, що така обставина, як розшук майна, тобто відсутність достовірних даних щодо його місця знаходження, не може бути підставою для повернення поданої позовної заяви, бо утворює невизначеність для особи, яка вважає право порушеним, до якого суду їй звертатись, а те, що спірний автомобіль зареєстрований в АДРЕСА_2 в Черкаській області за ОСОБА_12 проживаючою в АДРЕСА_1, свідчить про те, що останнім відомим місцем знаходження спірного автомобіля є м. Умань. Крім того, відповідач ОСОБА_12, яка також мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_1, та до якої пред'явлено позов про визнання права власності на 1/ 2 частину автомобіля, придбаного в шлюбі та скасування арешту, а тому в даному випадку належним судом, який має розглядати подану позовну заяву є Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та необґрунтованими, які не підлягають задоволенню.

Інших доводів, які б давали підстави для скасування ухвали суду про відкриття провадження у справі та повернення позову позивачу, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2016 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, третя особа: Уманський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання права власності на майно та скасування з нього арешту - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :