Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/9449/15 Головуючий у 1-й інстанції: Стручкова Л.І.
Провадження № 22-ц/778/140/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Воробйової І.А.,

ОСОБА_2

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовомдо ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики, який згодом уточнив.

В обґрунтування позову зазначено, що 28.11.2012 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти в сумі 832 000 грн., що еквівалентно 104000 доларів США. Додатковою угодою від 21.12.2012 року до вказаного договору позики внесено зміни, а саме збільшено розмір позики до 920000 грн., що еквівалентно 115000 доларів США, строком до 01.12.2013 року. Також 21.12.2012 року, у забезпечення вказаного договору позики, між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок №7 по вул. Приморській в м. Бердянську Запорізької області. Проте, відповідач умови договору у встановлений строк не виконала заборгованість не повернула, в звязку з чим його вимоги як іпотекодержателя 13.03.2014 року були задоволені шляхом реєстрації за ним права власності на житловий будинок №7 по вул. Приморській в м. Бердянську Запорізької області. Однак згідно висновку про оцінку вартості вказаного домоволодіння його ринкова вартість станом на 25.10.2013 року складає 647 433 грн., або 81 000 доларів США. Розмір неповернутої суми за договором позики складає 272 567 грн. Вважає, що відповідач повинен сплатити 3% річних від простроченої суми та проценти за користування його грошовими коштами.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму боргу за договором позики в сумі 272 567 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 223 63,87 грн. та проценти за користування позикою в розмірі 108 151,07 грн., а також судові витрати.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики від 28.11.2012 року та додатковою угодою від 20.12.2012 року в загальному розмірі 403 081,94 грн. та понесені судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 4030,82 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу ,судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи 28.11.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, який посвідчено ОСОБА_7, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області, та зареєстровано в реєстрі за №2305. Згідно п.1.1. вказаного договору позики ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_3 прийняла у власність 832000 грн., що еквівалентно 104000 доларів США. Пунктом 1.2. договору встановлено строк договору до 01.01.2013 року. Пунктом 10. встановлено, що цей договір є також актом прийому-передачі грошей (а.с.7).

21.12.2012 року сторонами підписано додаткову угоду до вказаного договору позики, яка посвідчена ОСОБА_7, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області, та зареєстрована в реєстрі за №2515. Пунктом 1.1. додаткової угоди встановлено, що ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_3 прийняла у власність 920000 грн., що еквівалентно 115000 доларів США. Пунктом 1.2. встановлено строк договору до 01.12.2013 року (а.с.8).

Також 21.12.2012 року, у забезпечення вказаного договору позики, між сторонами було укладено договір іпотеки, який посвідчено ОСОБА_7, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області, та зареєстровано в реєстрі за №2516. Предметом іпотеки було визначено житловий будинок №7 по вул. Приморській в м. Бердянську (а.с.9-11).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Якщо у зобовязанні встановлений сирок (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

За матеріалами справи ОСОБА_3 умови договору у встановлений строк не виконала у звязку з чим, відповідності до п.6.5.1 договору іпотеки, вимоги ОСОБА_5 були задоволені 13.03.2014 року, шляхом реєстрації за ним права власності на житловий будинок №7 по вул. Приморській в м. Бердянську (а.с.6).

Посилаючись на те ,що згідно висновку Бердянської філії Запорізької торгово-промислової палати про оцінку вартості вказаного вище будинку, ринкова вартість його станом на 25.10.2013 року складає 647433 грн., або 81000 доларів США (а.с.14-38).

Отже за позицією позивача розмір неповернутої суми за договором позики складає 272567 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України).

Також згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Суд першої інстанції прийняв наведені позивачем в уточненій позовній заяві розрахунки процентів (а.с.78), та стягнув за користування коштами у розмірі 647433 грн., у період часу з 01.12.2013 року по 12.03.2014 року, сума процентів складає 11923,56 грн., а за користування коштами у розмірі 272567 грн., у період часу з 01.12.2013 року по 24.12.2015 року - 96277,51 грн.

З висновками суду першої інстанції судова колегія погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За частиною 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно до ч. 1. ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до вимог ст.. 582 ЦК України :ч.1 оцінка предмета застави здійснюється у випадках, встановлених договором або законом. ч.2. оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом.

Згідно до ч.3 ст. 37 Закону України « Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Так , у відповідності до п.6.5.1 договору іпотеки, вимоги ОСОБА_5 були задоволені 13.03.2014 року, шляхом реєстрації за ним права власності на житловий будинок №7 по вул. Приморській в м. Бердянську (а.с.6).

Вартість предмету іпотеки визначена згідно висновку Бердянської філії Запорізької торгово-промислової палати про оцінку вартості вказаного вище будинку, ринкова вартість його станом на 25.10.2013 року складає 647433 грн., або 81000 доларів США (а.с.14-38).

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За вимогами ч.1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Висновок Бердянської філії Запорізької торгово-промислової палати про оцінку вартості предмету іпотеки / без зазначення реєстраційного номеру та дати його складання / у порушення вимог ч.2 ст. 582 ЦК України та ч.3 ст. 37 ч.3 ст. 37 Закону України « Про іпотеку» складений за відсутності іпотекодавця і ринкова вартість обєкту нерухомості визначена станом на 25.10.2013 року ,тобто за півроку до моменту набуття права власності на предмет іпотеки і у суду першої інстанції не було правових підстав для покладення вказаного висновку в основу судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Під час апеляційного провадження призначено проведення по справі судової оціночно будівельної експертизи.

За висновком судової оціночно будівельної експертизи № 117/01-17 від 31.01.2017 року / а. с.162- 173 / дійсна вартість житлового будинку за адресою Запорізька область м. Бердянськ вул. Приморська 7 станом на 13.03.2014 року / день реєстрації за ОСОБА_5 права власності на обєкт нерухомості / складала 853 509 грн, що еквівалентно 91 950 грн., і вказана вартість значно відрізняється та є суттєво більшою від визначеної позивачем при зверненні до суду.

Таким чином за матеріалами справи належними та допустимими доказами не визначено розмір неповернутої суми за договором позики, що позбавляє суд вирішити питання як про стягнення неповернутої суми за договором позики так і нарахування відсотків за користування грошовими коштами.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю .

Керуючись ст.ст.307,309,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2016 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення ,за яким:

У позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: