Справа № 361/1233/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/143/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 26.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М ., ОСОБА_2,

за участю секретаря: Воробей В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 02 грудня 2010 року помер його батько ОСОБА_5, про що видано Свідоцтво про смерть І-ОК №203223, актовий запис № 116. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок № 41 з надвірними будівлями по вул. Гоголівській в с. Требухів, Броварського р-ну. Вважає, що саме весь будинок є спадковим майном, бо є особистою приватною власністю померлого ОСОБА_5, оскільки будинок був збудований у 1958 році, а шлюб із ОСОБА_6І укладений в 1964 році. Спадкоємцем після смерті батька була також його дружина ОСОБА_7, яка померла 20.05 2015 року.

У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак у листі № 545/02-14 Броварської районної нотаріальної контори повідомлялось про те, що свідоцтво про спадщину на 1/2 частину будинку по вул. Гоголівській 41 в с. Требухів видати неможливо, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, та рекомендовано звернутись до суду.

Позивач просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Гоголівська, будинок № 41, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 02 грудня 2010 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 61,7 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, із господарськими будівлями та спорудами: сарай «В», гараж «Б», погріб «Г», вбиральня «Д», колонка «К», огорожа «№», що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Гоголівська, будинок № 41, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 02 грудня 2010 року.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ОК №203223, актовий запис № 116, вбачається, що 02 грудня 2010 року помер ОСОБА_5.

За життя спадкодавець не склав заповіт щодо належного майна на випадок смерті, тому спадкування відбувається за законом.

Встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є син - ОСОБА_4, донька - ОСОБА_8 (померла 05.07.2015 року) та дружина ОСОБА_7 (померла 20.05 2015 року).

Із спадкової справи №30/2011, заведеної 19 січня 2011 року Броварською районною державною нотаріальною конторою, до майна померлого ОСОБА_5 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина, ОСОБА_7, та син, ОСОБА_4

ОСОБА_8, сестра позивача, відмовилась від своєї частини спадщини після смерті батька на підставі нотаріально посвідченої заяви від 19 січня 2011 року.

Також встановлено, що 20 травня 2015 року померла мати позивача, ОСОБА_7 Згідно складеного нею заповіту її частина майна спадкується донькою ОСОБА_8 та онукою ОСОБА_3

05 липня 2015 року померла сестра позивача ОСОБА_8, її спадкоємцем являється донька ОСОБА_3, відповідач по справі.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на будинок № 41 з надвірними будівлями по вул. Гоголівській в с. Требухів, Броварського р-ну.

Згідно довідки Комунального підприємства «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації № 16919 від 23 лютого 2011 року, спірний будинок № 41 по вул. Гоголівській в с. Требухів, збудований у 1958 році загальною площею 61, 7 кв.м., житловою площею 36, 7 кв.м. з господарськими будівлями гараж, сарай, погріб огорожа.

Як вбачається із виписки з погосподарської книги, наданої 29 лютого 2016 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, видно, що згідно записів у погосподарській книзі №21 за 2006-2010 роки обєкт погосподарського обліку №1643 по вул. Гоголівська, 41, в с. Требухів Броварського району Київської області значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, де головою домогосподарства є ОСОБА_5. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами збудований у 1958 році. Також обліковується земельна ділянка площею 0, 43 га, у тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0, 25 га.

Із листа Комунального підприємства Київської обласної ради «Броварське міжміське буро технічної інвентаризації» від 23.02.2011 року вбачається, що житловий будинок загальною площею 61,7 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, із господарськими будівлями та спорудами: сарай, гараж, погріб, вбиральня, колонка, огорожа, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Гоголівська, будинок № 41, побудований у 1958 році (згідно матеріалів технічної інвентаризаці).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, в свою чергу, колегія суддів, звертає свою увагу на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснюється: «Як свідчить проведений аналіз справ цієї категорії, суди не завжди при винесенні рішення про відмову в задоволенні позову враховують зазначені обставини. А також не враховують, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних).Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав».

Встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії VII-УР №242105, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено 09 січня 1964 року, актовий запис № 3.

Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім'ю ( 1969 року ) ОСОБА_2, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Аналогічні положення містяться і в Сімейному кодексі України, який набрав чинності у 2004 році.

Таким чином колегія суддів враховуючи вище викладене, не бере до уваги доводи висновки суду першої інстанції,щодо того, що спадкодавець ОСОБА_5 був власником спірного житлового будинку, який побудований у 1958 році, що підтверджується виписками із погосподарської книги та іншими матеріалами справи, а шлюб із ОСОБА_6 укладений в 1964 році, тобто уже після проведення інвентаризації спірного будинку за спадкодавцем. За таких обставин, житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Гоголівська, будинок № 41, є особистою власністю спадкодавця, тому є спадковим майном після смерті ОСОБА_5

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що в 17 років спадкодавець не міг бути забудовником спірного будинку, а також посилання на те, що відсутні докази прийняття у спадок ОСОБА_5 житлового будинку, не спростовують вищезазначених висновків суду.

Як встановлено із спадкової справи №30/2011, до майна померлого ОСОБА_5 вбачається, що його дружина зверталась із заявою про прийняття спадщини, вказавши, що спадковим майном є спірний житловий будинок. Жодних заяв про видачу їй свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя не подавала, та не предявляла таких вимог і за життя спадкодавця.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

А тому, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: