Справа № 583/336/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого Мовчан Н.В., за участю секретаря Шаміладзе В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Виконавчий комітет Охтирської міської ради, в особі органу опіки та піклування про відібрання неповнолітньої дитини, без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановив:

14.02.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому після зміни позовних вимог, просить прийняти рішення про відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від його батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав; передати неповнолітнього ОСОБА_4 його діду ОСОБА_1; стягнути аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття на користь діда ОСОБА_1, припинивши їх стягнення на користь відповідачки (матері) ОСОБА_3; стягнути аліменти з відповідачки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00грн щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що його донька ОСОБА_5 , 18.10.1989р.н., уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на ОСОБА_2. 28.09.2008 у його доньки ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4. 31 березня 2009року, після розірвання шлюбу доньки ОСОБА_3 з ОСОБА_2, Охтирським міськрайонним судом винесено рішення про стягнення аліментів на утримання онука ОСОБА_4 з батька ОСОБА_2, які сплачувати матері дитини ОСОБА_3. В листопаді 2014р. ОСОБА_3 стала зустрічатися з ОСОБА_6 та переїхала 11.06.2015р. проживати до нього в м. Миколаїв. Але, 31 серпня 2015року вона відправила неповнолітнього ОСОБА_4 до м. Охтирка і з тих пір онук залишився проживати з дідом ОСОБА_1. Тобто відповідачка викреслила дитину зі свого життя. Вона ніколи не цікавилась життям сина, не приділяє йому уваги, але отримує від колишнього чоловіка батька ОСОБА_7 аліменти, які перераховуються на картку та витрачаються на її потреби та потреби її співмешканця. Батько дитини ОСОБА_2 також створив нову сімю, життям ОСОБА_4 не цікавиться, обмежується лише тим що сплачує аліменти з заробітної плати на користь матері дитини ОСОБА_3. ОСОБА_8 повністю знаходиться на утриманні позивача та його дружини ОСОБА_9. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 04.січня 2017р. визначено місце проживання ОСОБА_4 за місцем проживання діда ОСОБА_1 Таким чином, батьки неповнолітнього ОСОБА_4 участі у вихованні та утриманні сина не приймають, що негативно позначається на моральному стані дитини, розвитку та взагалі житті онука. На початку січня 2017 року ОСОБА_3 повернулася проживати до м. Охтирка, інколи телефонує сину ОСОБА_7, але водночас не бажає його доглядати та надавати будь-яку матеріальну допомогу, виховувати його, піклуватися про нього, що і стало причиною звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_11 в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги визнали повністю.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про дату час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги підлягають задоволенню, передання дитини ОСОБА_4 дідові ОСОБА_1 відповідає інтересам ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 21 квітня 2017року провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення аліментів закрито.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матірю, а ОСОБА_2 батьком, малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП№ 070028 від 15.10.2008.(а.с.8)

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.01.2017, яке набрало законної сили, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з його дідом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1. Приймаючи вказане рішення судом встановлено, що жоден із батьків малолітнього ОСОБА_4 не може і не бажає створити належні умови для виховання та розвитку дитини.(а.с.12-13)

Встановлено, що ОСОБА_4 проживає разом з дідом ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_9, що підтверджується довідкою № 185 від 07.01.2017.(а.с.9)

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що є бабусею ОСОБА_4 та дружиною позивача. Повідомила, що батько ОСОБА_7 ОСОБА_2 покинув сина, коли йому лише три місяці від народження, і з тих пір жодним чином не приймає участі у його житті та не цікавиться ним. На підставі рішення суду з нього стягуються аліменти. ОСОБА_13 ОСОБА_3 після розлучення з ОСОБА_2 проживала разом з дитиною у батьків ОСОБА_9. Саме дід ОСОБА_1 та вона збирали дитину до школи в перший клас. Влітку 2016року ОСОБА_3 забрала сина в м. Миколаїв, де вона проживала з чоловіком у цивільному шлюбі. Але у серпні цього ж року передала дитину в Охтирку. Також передала банківську картку, на яку перераховувались аліменти. Однак при зверненні до банку було зясовано, що рахунок заблоковано, тобто аліменти перераховуються, але у звязку з наявністю кредитного боргу ОСОБА_3, отримати грошові кошти не можливо. З тих пір ОСОБА_13 проживає у дідуся та бабусі, які фактично його утримують. Мати лише телефонувала раз на один-два місяці і то, аби повідомити сина, що вона знайшла «нового татка». Після таких розмов онук дуже хвилюється, плаче і просить їй його не віддавати.

Відповідно до ч.1 ст. 32 та ч.3 ст. 51 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 12 Закону України Про охорону дитинства встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною першою статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 часини першої статі 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків. Бабі, дідові, іншим родичам за їхнім бажанням або органу опіки та піклування.

Відповідно до п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В рішенні Європейського суду «Савіни проти України» від 18.12.2008 р. зазначено, що зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (справа "Хазе проти Німеччини" ). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (справа "Валлова і ОСОБА_12 проти Чеської Республіки » і «Гавелка та інші проти Чеської Республіки») .

Крім того, під час прийняття рішення у справі суд враховує правову позицію, висвітлену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Гаазе проти Німеччини"(п.19), згідно якої суд повинен переконатися у конкретній справі, чи існують обставини, що виправдовують відокремлення дитини, і саме держава-відповідач має гарантувати, щоб було ретельно оцінено вплив запропонованого заходу щодо піклування на батьків і на дитину, а також передбачити, аби перед запровадженням такого заходу, як передання дитини на піклування, було вжито можливих альтернативних заходів.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради вважає, що батьки малолітнього ОСОБА_4 свідомо та умисно ухиляються від виховання дитини протягом декількох років, а тому відібрання малолітнього ОСОБА_4 у матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав відносно сина відповідає інтересам дитини та спонукає батьків малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити ставлення до виконання своїх батьківських обовязків відносно дитини, що підтверджується висновком № 01-13/1278 від 14.04.2017. (а.с. 55-56)

З огляду на викладене, враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виховання дитини, свідомого нехтують своїми обов'язками щодо догляду та виховання дитини, тому наявні підстави для відібрання без позбавлення їх батьківських прав малолітньої дитини ОСОБА_4, 28.09.2008р.н., оскільки такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між батьками та дитиною, та не позбавить відповідачів права в подальшому ставити питання про повернення дитини.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_3, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.4 ст. 170 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в ПАТ «Укрнафта» «Охтирканафтогаз» та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі близько 2000,00грн щомісячно, що підтверджується довідкою про заробітну плату № 18-01/664 від 07.02.2017. (а.с.10)

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Охтирському ОУПФУ Сумської області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання в розмірі 1347,00грн щомісячно, що підтверджується довідкою № 256 від 08.02.2017.(а.с.11)

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини в судовому порядку у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00грн., оскільки відповідачка є працездатною особою, однак доказів про наявність у неї постійного місця роботи чи доходів, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 82, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Відібрати у батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та матері - ОСОБА_3, 18.10.1989р.н., їх неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав.

Передати неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, діду ОСОБА_1, 26.03.1966р.н..

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 22 березня 2017року, аліменти сплачувати ОСОБА_1.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів, визначений в твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 320,00грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_14