27.04.2017 Справа № 380/478/17
Провадження № 4-с/380/4/17
Ухвала

Іменем України

27 квітня 2017 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 щодо винесення ним постанов у виконавчому провадженні № 43827418 про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та заборони на його відчуження від 26.06.2014 року, про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 від 08.07.2014 року, та про оголошення розшуку майна боржника ОСОБА_1 від 08.07.2014 року. В даній скарзі скаржник просить зняти арешт з її коштів, рухомого та нерухомого майна та заборону на його відчуження, та зняти розшук майна, оскільки постанови прийняті з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Одночасно просить поновити строк для оскарження зазначених постанов, оскільки вона їх як сторона виконавчого провадження не отримувала.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 скаргу підтримала, уточнивши її резолютивну частину, а саме проситьзобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області зняти арешт з коштів, рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 та заборону на його відчуження, накладений у виконавчому провадженні № 43827418; зняти розшук з майна ОСОБА_1, накладений у виконавчому провадженні № 43827418; визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 від 08.07.2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 43827418, та від 21.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51746142 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору.

Відповідач в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про залишення скарги без задоволення, надавши письмове заперечення проти скарги.

Суд, розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника скаржника та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тетіївського районного суду від 09.04.2014 року у справі № 380/274/14-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до дочірнього підприємства Імідж Буковини, ТОВ Імідж Буковини, ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_1, ТОВ Всеукраїнська колекторська група, ТОВ Імідж Буковини про стягнення заборгованості за договором позики.

Після вступу рішення в законну силу, відповідно до заяви представника ОСОБА_4 від 23.06.2014 року, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 від 26.06.2014 року відкрито виконавче провадження, в якому зобовязано стягнути солідарно зі ОСОБА_1 та інших фізичних та юридичних осіб -7153654 гривень і окрім того запропоновано боржнику самостійно виконати рішення суду у строк до 03.07.2014 року, а при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

В той же день 26.06.2014 року державний виконавець виніс постанову про накладення арешту на все майно боржника з забороною здійснювати його відчуження.

Постановами державного виконавця від 08.07.2014 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1, оголошено розшук її майна та постановлено стягнути виконавчий збір в розмірі 715365,40 гривень.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23.01.2015 року затверджено мирову угоду під час виконання судового рішення від 09.04.2014 року, укладену 09.12.2014 року між ОСОБА_4, дочірнім підприємством Імідж Буковини ТОВ Імідж Буковини, ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_1, ТОВ Всеукраїнська колекторська група, ТОВ Імідж Буковини під час виконання рішення Тетіївського районного суду від 09.04.2014 року, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та закрито виконавче провадження за рішенням Тетіївського районного суду від 09.04.2014 року. 26.02.2015 року постановою державного виконавця Секернею В.М. виконавче провадження за виконавчим листом № 380/274/14-ц закінчено.

21.07.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 51746142 за постановою № 43827418 від 08.07.2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору та виділено в окреме виконавче провадження. 28.12.2016 року даний виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 7 ст. 37, ст.. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Установлені обставини підтверджуються: копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2014 року (а.с.11-12), копією постанови про арешт майна від 26.06.2014 року (а.с. 13-14), копією постанови про розшук майна боржника від 08.07.2014 року (а.с.15-16), копією постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.07.2014 року (а.с.17), копією ухвали Тетіївського районного суду від 23.01.2015 року (а.с.18-20), копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.02.2015 року (а.с.22-23), копією постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору від 21.07.2016 року (а.с.24), копією постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.12.2016 року (а.с.30).

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 47, п.п. 2,8 ч. 1 ст. 49 цього закону,якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 41 Конституції України та положеннями ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. ст. 321 Цивільного кодексу України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень частин першої та другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з частиною першою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту.

Таким чином, власник майна, який протиправно обмежений у здійсненні права власності накладенням арешту на його майно, має право вимагати усунення порушення шляхом зняття арешту з цього майна за умови доведення, що воно належить саме йому, а не боржникові.

Оскількивиконавче провадження № 43827418, в якому були винесені постанови про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та заборони на його відчуження від 26.06.2014 року, про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 від 08.07.2014 року, та про оголошення розшуку майна боржника ОСОБА_1 від 08.07.2014 року, ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23.01.2015 року закрите, чим фактично виконавче провадження закінчено, суд вважає за необхідне зняти арешт з грошових коштів, рухомого та нерухомого майна божника ОСОБА_1 та заборону на його відчуження та зняти розшук з майна боржника.

Крім того, судом встановлено, що державний виконавець, порушуючи норми ЗУ «Про виконавче провадження», постанову про стягнення виконавчого збору виніс з порушенням передбачених законом строків.

Як встановлено судом рішення суду від 09.04.2014 року було виконано і виконавче провадження закрито, а тому відповідно до положення ч.3 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі отримання документально підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Державний виконавець, порушуючи вимоги ч.1 ст.49 Закону, яка передбачає закінчення виконавчого провадження при визнанні мирової угоди між стягувачем і боржниками, виніс постанову про стягнення виконавчого збору після винесеною судом ухвали про затвердження мирової угоди при цьому без проведення жодних дій щодо примусового виконання рішення.

Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 від 08.07.2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 43827418, та від 21.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51746142 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору є незаконними та підлягають скасуванню з тих підстав, що вони винесені з порушенням вимог ч.3.ст.27,ч.1 ст.28,ч.2 ст.30, ст.32, ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимог скаржника про поновлення строку на оскарження постанов державного виконавця, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню, оскільки державний виконавець в судовому засіданні не підтвердив належними доказами того, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про прийняті рішення державного виконавця.

Керуючись Конституцією України, Законом України Про виконавче провадження ст.ст. 386-387,294 ЦПК України, суд

ухвалив :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2.

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 - задовольнити.

Зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області зняти арешт з коштів, рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 та заборону на його відчуження, накладені постановами від 26.06.2014 року та 08.07.2014 року у виконавчому провадженні № 43827418; зняти розшук з майна ОСОБА_1, накладений 08.07.2014 року у виконавчому провадженні № 43827418.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 від 08.07.2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 43827418, та від 21.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51746142 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо хвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Т.П.Косович