Категорія 24 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на рішення Вінницького міського суду Вінницької області віл 28 березня 2017 року в справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання,-

встановила:

В листопаді 2016 року КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в сумі 7907,33 грн., із яких 3245,68 грн. борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 4151,44 грн. інфляційні втрати та 510,21 грн. 3% річних.

В звязку з оплатою відповідачами заборгованості за спожиті послуги в розмірі 3245,68 грн. позивачем КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій останній просив стягнути із відповідачів на свою користь заборгованість в розмірі 4661,65 грн., яка складається із інфляційних втрат в сумі 4151,44 грн., та 510,21 грн. 3% річних.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норма матеріального та процесуального права, просить скасувати його і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" ОСОБА_5 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 і її представник адвокат ОСОБА_6 проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Відповідач ОСОБА_4, який відбуває покарання в Літинській ВК №123, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в порядку, передбаченому частиною 6 статті 76 ЦПК України, письмових пояснень суду не надав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача і його представника, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини. якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосування до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати, тощо.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідачі у справі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечуються послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП "Вінницяміськтеплоенерго".

Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" є підприємством, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до умов, визначених "Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення".

В порушення умов п.18 Правил та п.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідачі за період з вересня 2014 року по жовтень 2016 року не сплачували в повному обсязі за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, в звязку з чим заборгували за надані послуги 3245,68 грн.

Зазначені обставини відповідачами не заперечувалися, про що свідчить сплата ОСОБА_3 28.11.2016 року рахунку позивача за надані послуги на суму 4668,98 грн.(3245,68 грн. заборгованість попередніх періодів, і 1423,30 грн. нарахування за жовтень 2016 року).

Відмовляючи в задоволенні позову КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_3 було повністю погашено борг до відкриття провадження у даній справі.

Крім того, оскільки точної суми заборгованості станом на 01.11.2016 року позивач при розгляді справи не навів, залишаються недоведеними і позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. При цьому суд зазначив, що через відсутність договору про надання послуг з централізованого теплопостачання відсутні також підстави нарахування 3% річних.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися, так як він не відповідає дійсним обставинам справи, а при її розгляді неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон).

Згідно з статтею 1 Закону виконавцем є субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 1 ст. 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 20 квітня 2016 року за наслідками розгляду цивільної справи №6-2951цс15.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що між КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" та ОСОБА_3 17 жовтня 2007 року був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, доданий до апеляційної скарги позивачем. Зазначений договір вступив в силу з моменту підписання, при умові завершення робіт, щодо підключення зовнішніх мереж споживача до мереж виконавця, та діє протягом одного року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Строк позовної давності за даним договором 5 років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не висловила намір внести в нього зміна або доповнення, вважається щорічно пролонгованим на наступний термін (а.с.56).

Отже відповідно до ч. 3 ст. 6, ст. 11, ст. 509 ЦК України між сторонами виникли цивільні права та обовязки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються і зобовязані їх оплатити.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до загальних умов виконання зобовязання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Наведене спростовує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3% річних через відсутність договору між сторонами.

Невірним також є висновок суду першої інстанції щодо відсутності точної суми заборгованості станом на 01 листопада 2017 року і недоведеності розміру заборгованості 3245,68 грн., виходячи з існування якої станом на момент звернення до суду позивач просив нарахувати інфляційні витрати та 3% річних.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_4 в даний час відбуває покарання не звільняє його від обовязків за договором найму жилого приміщення, оскільки відповідно до пункту 7 частини 3 статті 71 ЖК Української РСР жиле приміщення за ним зберігається.

Отже по справі встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого теплопостачання, і вони отримували такі послуги на підставі договору.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідачі не вносили оплату за надані послуги у такий визначений термін, а здійснювали нерегулярні платежі сумами, що були меншими за нараховану суму за кожен окремий місяць.

Такі нерегулярні і неконкретизовані платежі зараховувалися підприємством в рахунок погашення заборгованості, що виникла впродовж попередніх розрахункових періодів.

Поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що невідповідність суми заборгованості за спожиті послуги у розмірі 3245,68 грн., що зазначена у позовній заяві та суми заборгованості у розмірі 4668, 98 грн. згідно рахунку, отриманого відповідачем полягає у тому, що сума заборгованості 3245, 68 грн. виникла станом на 01 жовтня 2016 року, а заборгованість згідно рахунку отриманому відповідачем, виникла станом на 01 листопада 2016 року, тобто включає нарахування за жовтень 2016 року.

Погашення суми заборгованості за спожиті послуги, що відбулося 28 листопада 2016 року, тобто після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим та після подання позивачем позовної заяви до суду, не виключає відповідальності відповідачів за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Верховний Суд України в постанові від 30.10.2013 року по справі №6-59цс13 висловив правову позицію, відповідно до якої закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

Оскільки актами цивільного законодавства, типовим договором і умовами укладеного між сторонами договору встановлено обовязок споживача вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги щомісячно, а розмір заборгованості збільшується наростаючим підсумком, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, розраховується виходячи від суми заборгованості за кожен місяць окремо та без врахування індексу інфляції за попередній місяць. Тобто розрахунок інфляційних втрат проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на індекс інфляції за час прострочки виплати заборгованості і вирахування з отриманої суми власне суми заборгованості. Обчислений в такий спосіб розмір матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних витрат за період з вересня 2014 року по жовтень 2016 року складає 4151,44 грн.

Розрахунок 3% річних проводиться за формулою (С*3*Д/365/100, де С сума заборгованості, а Д кількість днів прострочки). Обчислений в такий спосіб розмір 3% річних від заборгованості відповідача перед позивачем складає 510,21 грн.

Посилання відповідача і її представника на невідповідність вказаних розрахунків є голослівними і не підтверджені належними і допустимими доказами. Відповідач не зазначила, в чому саме полягає невірність розрахунків, не навела власних розрахунків.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А тому з відпов ідачів підлягає стягненню в рівних частинах сплачений позивачем судовий збір в сумі 2893,80 грн., який складається із суми судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції -1378 грн. та судового збору за подання апеляційної скарги 1515,80 грн., які є документально підтвердженими відповідними платіжними дорученнями (а.с.1, 52)

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суді обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, є підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення апеляційним судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" 4151, 44 грн. на відшкодування інфляційних втрат та 3% річних в сумі 510,21 грн., а всього 4661 (чотири тисячі шістсот шістдесят одна) грн. 65 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" судові витрати по справі в сумі 2893,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9 ОСОБА_7