Справа №442/458/17
Провадження №2/442/723/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки в якому, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а за відповідачкою визнати право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, проте шлюб між ними розірвано. За час шлюбу вони придбали вищевказане майно: земельну ділянку та квартиру. Після розірвання шлюбу вони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна подружжя.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Встановлено, що подружжя сторін з 23.07.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, проте на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2015 року шлюб між ними розірвано.

За час шлюбу на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.08.2011 року ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

На підставі Договору купівлі-продажу від 11.12.2006 року сторони придбали квартиру АДРЕСА_2

Стаття 60 Сімейного Кодексу України презюмує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільного сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу. Крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності: майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу, набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто та ін.

Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення - з дня отримання такого.

Суддя О.В.Крамар