Провадження № 2/761/621/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Гончар Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві; Відділ опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства; внесення змін до актового запису про народження, -

в с т а н о в и в:

В березні 2016р. позивач ОСОБА_1. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки (а.с. 1 -3), треті особи: Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - третя особа 1); Відділ опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - тертя особа 2), в якому просив суд, з урахуванням поданої заяви про зменшення вимог (а.с. 206, 207):

- визнати батьківство позивача щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований у Книзі реєстрації народжень Шевченківського РАЦС м. Києва за № 948 від 18 травня 2012р. в графу дані про батька - батьком дитини зазначити позивача, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він з відповідачкою перебував у фактичних шлюбних відносинах, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3. Реєстрація факту народження дитини була здійснена відповідачкою, оскільки позивач повідомив останню, що існують обставини, які можуть загрожувати здоров'ю та життю його і їх спільної дитини, проти чого остання не заперечувала, і відомості про батька дитини в актовому записі були зазначені з її слів. В подальшому сторони припинили фактичні сімейні стосунки і з боку відповідачки почались перешкоди у спілкуванні позивача та його родичів з дитиною. В позасудовому порядку, коли позивач повідомив відповідачку, що причини, які перешкоджали зазначити його батьком дитини в актовому записі про народження дитини припинились, відповідачка відмовилась подати спільну заяву до органів реєстрації, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки відповідачка фактично не визнає його батьківства.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, з урахуванням поданих заяв, просили суд позов задовольнити, повернути надмірно сплачений судовий збір, наголошуючи, що до спірних правовідносин, враховуючи предмет позову, не може бути застосована позовна давність (ст. 129 СК України).

Відповідачка та її представники проти позову заперечували, зазначаючи, що дійсно біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є позивач, який свідомо відмовився визнати факт свого батьківства відносно дитини і подати відповідну заяву, а тому сторона відповідача вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки відсутній предмет позову. Також сторона відповідача наголошувала, що в позасудовому порядку позивачу було запропоновано подати спільну заяву сторін, за умови, що позивач погодиться укласти нотаріально посвідчений договір з відповідачкою про участь у вихованні та утриманні дитини, яким будуть визначені всі істотні умови виховання, спілкування та утримання спільної дитини сторін, проте позивач категорично відмовляється, втручаючись при цьому в особисте життя відповідачки та налаштовуючи дитину проти неї. Крім того, в судовому засіданні в порядку ч .2 ст. 129 СК України стороною відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Третя особа 1, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника.

Представник третьої особи 2, в судовому засіданні повідомила суду, що третя особа 2 підтримує вимоги позивача про визнання його батьківства, відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи 2, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991р.) дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною 1 ст. 9 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним.

За змістом ч. 1-3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

У відповідності з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як встановлено судом, і це визнали в судовому засіданні сторони, відповідно до їх пояснень, біологічними батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є позивач та відповідачка, зазначені обставини також підтверджуються приєднаними до матеріалів справи фотографіями, що між позивачем ОСОБА_1 і відповідачкою ОСОБА_2 в минулому існували фактично тривалі сімейні стосунки, вони багато часу проводили разом, а з часу народження дитини спільно виховувати та утримували сина, з ним відпочивали в різних місцях, відвідуючи при цьому знайомих та своїх родичів.

В судовому засіданні відповідачка зазначала, що в актовому записі про народження сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено відповідно до ст. 135 СК України, тобто з прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання його батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про визнання його - батьком малолітньої дитини, а тому підлягають задоволенню і вимоги позивача про внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований у Книзі реєстрації народжень Шевченківського РАЦС м. Києва за № 948 від 18 травня 2012р., щодо внесення відомостей про батька дитини, а саме зазначенням позивача.

Заява сторони відповідача про застосування строків позовної давності, подана, відповідно до положень ч. 2 ст. 129 СК України судом не може бути взята до уваги, враховуючи правову позицію, яка була висловлена Верховним Судом України по справі № 6-617цс17 від 27 квітня 2017р.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102,4 грн., твердження сторони позивача, що мало місце переплата судового збору судом оцінюються критично, враховуючи кількість заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 360-7 ЦПК України; ст. ст. 128, 129 СК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р., суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві; Відділ опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства; внесення змін до актового запису про народження - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внести зміни до актового запису № 948 від 18 травня 2012р. про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зробленого Шевченківським РАЦС м. Києва, записавши батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1102 /одна тисяча сто дві/ грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: