Справа № 472/362/17
Провадження №2/472/174/17
У х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 квітня 2017 року смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Орленко Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин, факту належності особі правовстановлюючого документу та визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин, факту належності особі правовстановлюючого документу та визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Вивчивши позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В позовній заяві позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що вона прийняла спадщину згідно зі ст.549 ЦК України, так як постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкритя спадщини, проте нотаріус усно відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, тому вона вимушена звернутися до суду.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження свого звернення до нотаріальної контори надає заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, яка була відправлена поштою, однак не зазнаначає доказів того, що нотаріус, отримавши її заяву, не розглянула її та не винесла відповідне рішення згідно з вимогами Закону України «Про нотаріат".

Відповідно до п.3 ч.1 ст.34, ст.ст.49, 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину; нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії; нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Крім того, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Отже, доказом того, що позивач не може в позасудовому порядку здійснити оформлення права на спадщину після смерті спадкодавця є постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а усна відмова від вчинення нотаріальних дій чи письмові роз'яснення нотаріуса не є належними доказами про відмову у вчиненні нотаріальних дій і не передбачені діючим законодавством.

Позивач при подачі позову просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на той факт, що вона є пенсіонеркою, а тому не в змозі сплатити судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що визначення майнового стану як такого, що дає підстави для звільнення від сплати судового збору, є оціночним, тому потребує доказування перед судом і обґрунтування пов'язаних із цим обставин, які свідчать про неможливість або труднощі з оплатою судового збору у розмірах і в строки, встановлені законом, покладається на заінтересовану особу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами. Згідно з рекомендацією Комітету ОСОБА_2 Європи від 14 травня 1981 року № R(81) 7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перевантаження судів.

Факт того, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонеркою, не свідчить про те, що вона є особою, яка знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а згідно з копіями квитанцій про сплату комунальних послуг платником є не позивач. Таким чином, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, а тому в задоволені заяви про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 заявлено дві вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 234 ЦПК України відносяться до справ окремого провадження та вимогу про визнання права в порядку спадкування на земельну частку (пай), що є вимогою майнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження справляється судовий збір фізичною особою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320,00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2017 року складає 1600 гривень.

Що ж стосується вимоги майнового характеру, то відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Позивачем в порушення вказаної норми в позовній заяві не зазначено вартість земельної частки (паю), на яку просить визнати право у порядку спадкування.

Тому, позивачу ОСОБА_1 необхідно зазначити ціну позову, виходячи з вартості земельної частки (паю), з посиланням на докази, які підтверджують таку вартість.

У відповідності зі ст. 121 ЦПК України, якщо позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає позивачу строк для виправлення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121, 209, 210 ЦПК України, - суд:

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин, факту належності особі правовстановлюючого документу та визнання права на право на земельну частку (пай) - залишити без руху і надати строк для виправлення вказаних недоліків не пізніше 5-ти діб з дня отримання позивачем ухвали суду.

Якщо до вказаного часу недоліки не будуть виправлені, то позовна заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_3