Провадження № 2/344/734/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини ОСОБА_2 перебуває у шлюбі та постійно проживає з іншою родиною. У шлюбі з відповідачем позивач не перебувала, спільного господарства не вела. Син позивача ОСОБА_4 проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ніколи не цікавився сином, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, за дитиною не доглядає, не спілкується, не приймає участі у її вихованні та утриманні. При цьому будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків позивач не чинила. 02 липня 2013 року відповідач підписав та нотаріально засвідчив заяву про те, що є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1, маючи другу сім'ю та не має можливості приймати участь у вихованні і утриманні свого сина, тому просить позбавити його батьківських прав щодо сина. У зв`язку з зазначеним позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання позивач не прибула, проте представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не прибув, проте був повідомлений належним чином, у нотаріально посвідченій заяві відповідач просив справу розглядати без його участі, жодних заперечень на позовну заяву до суду не надано.

У судове засідання представник третьої особи не прибула, проте подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника третьої особи та прийняти рішення виключно в інтересах дитини.

Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Тому згідно статей 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його матір'ю є ОСОБА_1, батьком - ОСОБА_6 (а.с.6).

Позивач змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу (а.с.3-5).

Відповідач 02 липня 2013 року написав заяву про те, що є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1, маючи другу сім'ю та не має можливості приймати участь у вихованні і утриманні свого сина, у зв'язку з цим просить позбавити його батьківських прав щодо сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана заява була засвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу (а.с.7).

З характеристики, наданої Івано-Франківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 10, вбачається, що батько ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні сина, жодного разу не з'явився у школі (а.с. 8).

Висновком Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області встановлено, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним (а.с. 30-32).

Стаття 165 Сімейного кодексу України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15-16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні відповідач не піклується про свого малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, виховання, не спілкується з дитиною, не підтримує жодних зв'язків з дитиною, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід позбавити батьківських прав батька ОСОБА_2.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав слід задовольнити повністю.

На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 197, 209, 212-214, 218, 222-233 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, позбавити батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко