Справа № 367/4215/16-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/2374/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 23 25.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2017 року у справі за позовом Управління житлово-комунального господарства «Біличі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за обслуговування та комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року Управління житлово-комунального господарства «Біличі» звернулося до суду з позовом та просило стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за надані комунальні послуги у сумі 2 229 грн. 29 коп., 3 % річних від суми боргу 133 грн. 93 коп. та інфляційні витрати 945 грн. 71 коп., що разом становить 3 308 грн. 93 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 Київської області. Позивач надає комунальні послуги для житлових будинків смт. Коцюбинське, у тому числі, і приватного сектору. 25 грудня 2006 року між сторонами був укладений договір «Про надання населенню комунальних послуг». Відповідач отримував комунальні послуги, не відмовлявся від їх одержання, та фактично він перебуває в договірних відносинах з УЖКГ «Біличі». У зв'язку з цим у відповідача виник обов'язок сплатити кошти за отримані послуги. Через невиконання ОСОБА_2 обов'язку щодо оплати комунальних послуг утворилася заборгованість.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2017 року позов Управління житлово-комунального господарства «Біличі» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління житлово-комунального господарства «Біличі» заборгованість за обслуговування та комунальні послуги за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2016 року в розмірі 2 229 грн. 29 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що він не є стороною договору про надання послуг з централізованого водопостачання, водовідведення та вивезення відходів. Вказаний договір укладався у 2006 році з батьком позивача, після смерті якого всі права та обов'язки за зазначеним договором припинилися. Позивач не підготував та не пропонував ОСОБА_2 укласти договори про надання житлово-комунальних послуг, які б відповідали вимогам типових договорів. Відсутність таких договорів визначає відсутність будь-яких зобов'язань перед позивачем. Позивач обрав невірний спосіб захисту, оскільки він мав би звернутися до суду з позовом про визнання договору укладеним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 липня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 Київської області.

Згідно довідки № 292/04.22 від 25 червня 2015 року ОСОБА_2 проживає та є власником вищезазначеного житлового будинку. Разом з ним проживають ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_2 за житлово-комунальні послуги станом на 31 травня 2016 року складає 2 229 грн. 29 коп., 3% річних в розмірі 133 грн. 93 коп. та інфляційні витрати в розмірі 945 грн. 71 коп., а всього 3 308 грн. 93 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, а ОСОБА_2 не надав належних доказів щодо підтвердження його відмови від житлово-комунальних послуг.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Однак, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за комунальні послуги, у позовній заяві УЖКГ «Біличі» просить стягнути заборгованість за послуги з водопостачання, вивезення твердих побутових відходів та посилається на постанову КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Закон України «Про питну воду та водопостачання».

При цьому, позивач зазначає, що 25 грудня 2006 року між ОСОБА_3 та УЖКГ «Біличі» було укладено договір № 17 «Про надання послуг з централізованого водопостачання, водовідведення та вивезення відходів до будинку АДРЕСА_1 Київської області».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявляючи вимогу про стягнення плати за надані послуги водопостачання позивач не довів обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

Так, укладеного договору № 17 від 25 грудня 2006 року між батьком відповідача ОСОБА_3 та УЖКГ «Біличі» «Про надання послуг з централізованого водопостачання, водовідведення та вивезення відходів до будинку АДРЕСА_1 Київської області» суду не надано і в матеріалах справи він відсутній.

Заперечуючи проти позову в частині стягнення плати за водопостачання, відповідач зазначив, що жодних послуг він не отримує, договірних відносин щодо водопостачання будинку в нього не існує. Крім того, його будинок ніколи не підключався до централізованої системи водопостачання.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суду пояснив, що в позивача відсутні будь-які докази, що підтверджують підключення будинку до мереж централізованого водопостачання. Позивач також не володіє будь-якими доказами, що підтверджують оплату відповідачем послуг водопостачання.

Отже, матеріли справи не містять доказів підключення будинку до мережі централізованого водопостачання та надання таких послуг відповідачу.

Заявляючи вимогу до ОСОБА_2 про стягнення боргу за вивезення твердих побутових відходів, позивач не надав суду жодних доказів того, що ним надаються такі послуги відповідачу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником житлового будинку з 2005 року. Представник відповідача в судовому засіданні категорично заперечував факт надання його довірителю послуг з вивезення побутового сміття та вказував на відсутність між сторонами будь-яких договірних відносин.

Відповідно до наданого суду розрахунку відповідачу нарахована плата за вивезене побутове сміття з приватного будинку в обсязі 3 метра кубічних в місяць.

Однак, жодних доказів про надання зазначених послуг відповідачу і саме в зазначеному розмірі матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Управління житлово-комунального господарства «Біличі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за обслуговування та комунальні послуги відмовити.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства «Біличі» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1515 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_11