ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2090/16-ц
провадження № 2/753/409/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2017 р.Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Шклянки М.П.

при секретарях Москаленко А.П., Галян Л.В., Пахольченко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Теккомбуд плюс» про стягнення заробітної плати, компенсацію за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Теккомбуд плюс», яким просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період 08 липня по 14 грудня 2015 року в розмірі 10347,86 грн., невиплачені кошти по лікарняним листам за період з 14 по 21 грудня 2015 року в розмірі 533,36 грн., невиплачені кошти за щорічну оплачувану відпустку за 12 календарних днів в розмірі 800,04 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 97,76 грн., невиплачені кошти за відпустку у в'язку з вагітністю та пологами в розмірі 8443,26 грн., а також моральну шкоду.

В подальшому позивачка позов уточнила та остаточно просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з 08 липня по 14 грудня 2015 року розмірі 8694,93 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 128,63 грн. а також моральну шкоду в розмірі 30000 грн..

Уточнені позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивачка була прийнята на роботу до ТОВ «БК Теккомбуд плюс» з 08.07.2015 року на посаду керівника проектів та програм у сфері матеріального виробництва з випробувальним терміном в 2 календарний місяць, з посадовим окладом згідо штатного розкладу. В грудні 2015 року вона пішла у щорічну оплачувану відпустку, а по її закінченню у відпустку в зв'язку з вагітністю та пологами. За період її роботи, як зазначає позивачка, жодного разу в поурешння трудового законодавства заробітна плата їй виплачена не була, в зв'язку з чим вона неодноразово зверталась до керівництва підприємства, однак директор ОСОБА_3 їй відмовляв, мотивуючи відмову скалдними часами в країні. Посилаючись на вказані обставини позивачка просила стягнути з відпвідача невиплачену заробітну плату за період з 08.07.2015 по 14.12.2015 року, а також компенсацію втрати частини заробітку. Крім того, оскільки в цей період позивачка була вагітна, а розмова з директором мала з його боку зневажливий тон, вона перенесла сильні душевні хвилювання, що негативно відобразились на її стані здоров'я, внаслідок чого вона брала лікарняні. В зв'язку з таким грубим відношенням до неї, просила стягнути моральну шкоду.

В судовому засіданні представники позивачки, позивачка уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. До матеріалів справи додано письмові заперечення проти позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, свідка ОСОБА_4, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.07.2015 року відповідно до наказу № 10-к позивачку було прийнято на роботу до ТОВ «БК Теккомбудплюс» на посаду керівника проектів та програм у сфері матеріального виробництва з випробувальним терміном 1 календарний місяць, з посадовим окладом в розмірі 2000 грн. щомісячно згідно штатного розпису (т.1 а.с.11,12).

Відповідно до наказу №27-к по підприємству ТОВ «БК Теккомбуд плюс» від 11.12.2015 року (т.1 а.с.14), позивачці була надана щорічна оплачувана відпустка з 14.12.2015 року, а в подальшому згідно Наказу №2-к від 04.01.2016 року (т.1 а.с.141) з 04.01.2016 року позивачці надана відпустка в зв'язку з вагітністю та пологами. Таким чином, суо достовірно встановлено, що позивачка фактично здійснювала свої трудові обов'язк на займаній посаді в ТОВ «Теккомбуд плюс» вперіод з 08.07.2015 року по 14.12.2015 року.

В своєму позові ОСОБА_2 ставить вимогу про виплату їй неотриманої заробітної плати за період роботи на підприємстві та компенсацію втрати частини заробітку за порушення терміну виплати заробітної плати, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що заробітну плату за період роботи на підприємстві жодного разу не отримала.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пзініше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється плата.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачці ОСОБА_2 заробітна плата виплачувалась згідно відомостей на випалту грошей щомісяця два рази на місяць.

Згідно з відомістю на виплату грошей №15 за липень 2015 року (т.2 а.с.10), позивачка отримала заробітну плату в розмірі 489,64 грн., про що поставила свій підпис у графі підпис про одержання (т.2 а.с.11).

В подальшому позивачка отримала нараховану їй заробітну плату за липень 2015 року в розмірі 860,77 грн, за серпень 2015 року - 1608,80 грн, за вересень 2015 року - 1608,8 грн., за жовтень - 1608,8 грн., за листопад - 1608,8 грн., за грудень 909,32 грн, що підтверджується копіями відомостей на видачу грощей - зарплатними відомостями за період з липня 2015 року по грудень 2015 року. (т.1 а.с.53-76). Всього позивачка отримала заробітну плату на суму 8694,93 грн.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представників відповідча, заробітну плату на підприємстві частина працівників отримує на руки через касу підприємства, видає заробітну плату бухгалтер під особистий розпис у зарплатній відомості.

Однак, позивачка у відомостях про отирмання заробітної плати розписуватись відмовлялась, про що складались відповідні акти, копії яких надано до матеріалів справи відповідачем (т.1 а.с.77-84).

В своїх поясненнях в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка працює на посаді бухгалтера в ТОВ «Теккомбуд плюс», підтвердила, що вона особисто видавала заробітну плату працівникам підпрємства, в тому числі і позивачці, однак остання розписалась у відомостях лише один раз, коли отримувала аванс за липень 2015 року. В подальшому від підпису відмовлялась, в зв'язку з чим, за вказівкою директора ТОВ «Теккомбуд плюс» були скалдені акти про відмову від підпису у відомості на виплату грошей.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку доказам та поясненням сторін, враховуючи те, що заробітна плата за період липень-грудень 2015 року позивачу фактично виплачено, судом не встановлено порушення законних прав позивача з боку відповідача, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, отже, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати та компенсації за затримку виплати необхідно відмовити в повному обсязі.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на відмову судом у задоволенні позову, та недоведеності позивачкою їйпорушення її прав відповідачем, вимоги про стягнення моральної шкоди акож заоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.115,237-1 КЗпП України, ст.ст.. 10,11,58,59,60, 209, 212, 213-215,224-226ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Теккомбуд плюс» про стягнення заробітної плати, компенсацію за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: