Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/243/17 Головуючий у 1 інстанції: Холод Р.С.
Є.У.№ 333/6502/13-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 29.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є позивач та ОСОБА_6, було укладено кредитний договір № 6884725. Згідно з умовами кредитнвго договору ОСОБА_6 було видано кредит у сумі 70 000,00 доларів США зі сплатою 18,00% річних, строком до 29.09.2028 року для придбання будинку АДРЕСА_1.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_6 передав в іпотеку банку будинок АДРЕСА_1, який був придбаний за кредитні кошти, про що укладений договір іпотеки № 6885457 від 29.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Морозовою В.М. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору ПАТ «ПУМБ» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Комунарським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення від 24.10.2012 року по справі № 812/3724/12, яким позов задоволено. На виконання рішення 07.12.2012 року видано виконавчий лист, який ПАТ «ПУМБ» пред'явив на примусове виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

17.12.2012 року постановою державного виконавця Комунарського ВДВС було відкрито виконавче провадження. Державний виконавець Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ встановив, що у будинку АДРЕСА_1 крім ОСОБА_6, зареєстровані інші мешканці: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_4 У зв'язку з тим, що факт реєстрації зазначених осіб є перешкодою виконанню рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2012 року, тому державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (ПАТ «ПУМБ»).

На момент укладання договору іпотеки (29.09.2008 року) у зазначеному будинку зареєстрований був лише ОСОБА_6 Відповідно до п. 1.7.4. договору іпотеки останній не мав права реєструвати без письмового погодження з банком третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки. Проте, усупереч цього зобов'язання ОСОБА_6 зареєстрував у спірній квартирі інших відповідачів.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити з будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6. ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4 без надання іншого житла, зняти їх з реєстраційного обліку та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 6884725 від 29.09.2008 року у сумі 112 582,75 доларів США та 159 266,79 грн., у тому числі заборгованість за сумою кредиту - 69 548,99 доларів США; заборгованість процентами за період з 15.11.2008 року по 16.04.2012 року - 43 033,76 доларів США, пеня - 56 739,49 грн.; штраф за порушення обов'язків, передбачених п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, - 5 589,50 грн.; штраф за невиконання умов страхування - 96 937,80 гривень звернуто стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на предмет іпотеки за договором іпотеки № 6885457 від 29.09.2008, посвідченого Морозовою В.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 29.09.2009 та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 3863, а саме: будинок АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 69077, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Встановлено спосіб реалізації будинку АДРЕСА_1 шляхом проведення публічних торгів.

Встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселено з будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, 1983 року народження, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_9, 1979 року народження, ОСОБА_10, 1978 року народження, ІПН НОМЕР_4, неповнолітнього ОСОБА_4, 2004 року народження без надання іншого житла зі зняттям їх з реєстраційного обліку у Комунарському відділі Управління державної міграційної служби в Запорізькій області.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, 1983 року народження, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_9, 1979 року народження, ОСОБА_10, 1978 року народження, ІПН НОМЕР_4, ОСОБА_4, 2004 року народження на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 114 грн. 70 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, що 29.09.2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_6, було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав 70 000,00 доларів США зі сплатою 18,00% річних, строком до 29.09.2028 року для придбання будинку АДРЕСА_1.

Як зазначала відповідач ОСОБА_3 будинок належав її батькові - ОСОБА_12, який уклав договір з батьком її дитини - ОСОБА_6 про купівлю-продаж батькового будинку. Саме на придбання цього будинку ОСОБА_13 був отриманий банківський кредит.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 29.09.2009 року ОСОБА_6 уклав договір іпотеки, предметом якого є придбаний за рахунок кредитних коштів житловий будинок.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 зазначає, що іпотечним договором були порушені права дитини, яка на час укладення іпотечного договору проживала у будинку.

Разом з тим, судом встановлено, що на час ухвалення оскаржуваного рішення договір іпотеки не оспорений, не визнаний недійсним.

На час ухвалення рішення судом першої інстанції, існувало судове рішення, за яким було з ОСОБА_6 стягнуто на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 6884725 від 29.09.2008 року у сумі 112 582,75 доларів США (сто дванадцять тисяч п'ятсот вісімдесят два долари США 75 центів) та 159 266,79 грн. (сто п'ятдесят дев'ять тисяч двісті шістдесят шість гривень 79 копійок), у тому числі заборгованість за сумою кредиту - 69 548,99 доларів США (шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок вісім доларів США 99 центів); заборгованість процентами за період з 15.11.2008 року по 16.04.2012 року - 43 033,76 доларів США (сорок три тисячі тридцять три долари США 76 центів); пеня - 56 739,49 грн. (п'ятдесят шість тисяч сімсот тридцять дев'ять гривень 49 копійок); штраф за порушення обов'язків, передбачених п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, - 5 589,50 грн. (п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять гривень 50 копійок); штраф за невиконання умов страхування 96 937,80 гривень (дев'яносто шість тисяч дев'ятсот тридцять сім гривень 80 копійок), а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219,00 гривен (а.с. 24-25).

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами, що зазначене рішення не виконане.

Судом досліджувалися питання про те, хто мешкає у іпотечному будинку.

Так, за довідкою № 33 від 18.09.2008 року, виданою головою квартального комітету № 24 Комунарського району м. Запоріжжя вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 мешкає та зареєстрований ОСОБА_6, 1973 року народження (а.с. 22), а за довідкою № 39 від 07.04.2013 року, виданою головою квартального комітету № 24 Комунарського району м. Запоріжжя встановлено, що за вказаною адресою крім ОСОБА_6, 1973 року народження мешкають та зареєстровані: ОСОБА_7, 1952 року народження, ОСОБА_3, 1983 року народження, ОСОБА_8, 1961 року народження, ОСОБА_9, 1979 року народження, ОСОБА_10, 1978 року народження, неповнолітній ОСОБА_4, 2004 року народження (а.с. 23).

Вирішуючи питання про звернення стягнення та виселення мешканців будинку, суд першої інстанції виходив з положень закону та укладеного іпотечного договору.

Так, згідно з п. 3.2.7. договору іпотеки після прийняття банком рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_6 зобов'язаний на письмову вимогу банку добровільно звільнити приміщення та максимально сприяти звільненню предмета іпотеки всіма іншими мешканцями.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У частинах 2, 3 статті 40 зазначеного Закону встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК України. Позивачем надсилалася вимога про необхідність виселення з будинку, який є предметом іпотеки. Вказана вимога не виконана.

За ст. 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 вимог кредитного договору та договору іпотеки банк набув право звернути стягнення на предмет іпотеки - спірний будинок, розташований за ., адресою: АДРЕСА_1.

Також суд керувався роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за якими при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Суд встановив, що мешканці, - відповідачі в справі, не звільнили будинок, відтак вони підлягали примусовому виселенню в судовому порядку.

Ухвалюючи рішення про виселення, суд зазначив, що перешкоди для виселення відповідача ОСОБА_6, а також інших осіб, які проживають у спірному жилому приміщенні, передбачені ч. З ст. 40 Закону України «Про іпотеку», відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що виселенням порушуються права її неповнолітньої дитини - ОСОБА_4.

Іпотекодавець - ОСОБА_6 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, та при укладенні кредитного та іпотечного договору зазначав про відсутність прав неповнолітніх осіб на користування іпотечним будинком, а також зазначав про відсутність дітей у заяві про отримання кредиту.

Так,у п. 1.4. договору іпотеки, ОСОБА_6 зазначив, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки не проживають та не зареєстровані неповнолітні діти, а також інші особи, яких за законом повинен утримувати іпотекодавець а також відсутні малолітні та неповнолітні діти, що мають право користування будинком, яким є предмет іпотеки.

Також іпотекодавець надав довідку про те, що лише він зареєстрований у іпотечному будинку.

На час укладення іпотечного договору ОСОБА_3 - мати неповнолітнього ОСОБА_4 мала у власності інший будинок за адресою АДРЕСА_3, який був нею згодом проданий, а батько ОСОБА_4 також мав жилий будинок по АДРЕСА_2.

Зазначені відомості підтверджені відповідними витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданими позивачем та не оспорені відповідачами.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

Передбачене статтею 17 Закону України "Про охорону дитинства" положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1024цс16 від 22 червня 2016 року, № 6-806цс16 від 11 травня 2016 року, № 6-2976цс15 від 27 квітня 2016 року, № 6-589цс16 від 06 квітня 2016 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

За матеріалами справи батьки неповнолітнього ОСОБА_4 не оспорювали ані кредитний, ані іпотечний договір.

Таким чином, посилання у апеляційній скарзі на порушення інтересів дитини відсутністю згоди органу опіки та піклування є безпідставним.

Відтак суд першої інстанції повно ат всебічно дослідив обставини справи та ухвалив відповідне закону рішення, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: