АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/169/17 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Танцюри О.В.

та сторін - представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 і представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_5, на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 про виселення, зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСПЕЦТОРГ ГРУП", третіх осіб ОСОБА_9, ОСОБА_1, відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції, Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання недійсним протоколу про проведення прилюдних торгів, актів про проведення прилюдних торгів та свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів ,-

ВСТАНОВИЛА:

в жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 про усунення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням по АДРЕСА_1 шляхом виселення із нього ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, посилаючись на те, що будинок по АДРЕСА_1 вона придбала з прилюдних торгів, право власності на нього посвідчене приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу в реєстрі за №457 від 25.02.2013 року.

Колишній власник будинку ОСОБА_6 та члени її сім'ї надіслану їм 12.03.2013 року письмову вимогу про виселення не виконали і в добровільному порядку відмовились виселитися з будинку.

У жовтні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 звернулися в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ТОВ "УКРСПЕЦТОРГ ГРУП", третіх осіб ОСОБА_9, ОСОБА_1, відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції, Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання недійсними протоколу про проведення прилюдних торгів №20-0082/12 від 24.01.2013 року, актів про проведення прилюдних торгів від 21.02.2013 року та свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів від 25.02.2013 року.

Позов обґрунтовували тим, що прилюдні торги з продажу належного їй майна - земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2, та житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, переможцем яких була визнана ОСОБА_3, були проведені з порушенням процедури проведення торгів передбаченого Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5. Зокрема, їм не було повідомлено про проведення торгів та не надіслано копії акту про проведення прилюдних торгів, що позбавило її можливості скористатись своїм правом прийняти участь в торгах, оскаржити прилюдні торги в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком з підвалом та мезоніном по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 з будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСПЕЦТОРГ ГРУП", третіх осіб ОСОБА_9, ОСОБА_1, відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції, Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання недійсними протоколу про проведення прилюдних торгів №20-0082/12 від 24.01.2013 року, актів про проведення прилюдних торгів від 21.02.2013 року та свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів від 25.02.2013 року - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 114 грн. 71 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_5, просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 про виселення відхилити, а зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання прилюдних торгів та свідоцтва на право власності недійсними задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що суд допустив неповне з'ясування обставин справи, прийняв рішення виключно на доводах позивача, чим порушив норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції, постановляючи рішення на користь ОСОБА_3 всупереч вимог ст. 40 Закону України "Про іпотеку" не прийняв до уваги того факту, що не було надано суду належних і допустимих доказів про вручення для мешканців (відповідачів по справі) даного домоволодіння письмової вимоги про виселення їх з даного помешкання та невиконання такої вимоги протягом місяця.

Відносно іншої частини рішення щодо зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_1 жодних доводів його незаконності чи необґрунтованості не наводить, а тому, колегія суддів, відповідно до ст.303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та представники третіх осіб - Публічне акціонерного товариства "Універсал Банк", відділ ДВС Тернопільського районного управління юстиції в судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про день та час слухання справи. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала їх неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29.02.2008 між ОСОБА_6 та ВАТ "Банк Універсальний" було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав ОСОБА_6 кредитні кошти на споживчі цілі в сумі 128155,00 доларів США.

Відповідно до нотаріально-посвідченого договору іпотеки від 29.02.2008, укладеного між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_6, остання передала в іпотеку належні їй земельні ділянки площею 0,0251 га та площею 0,0576, які розташовані в с.В.Гаї на території Великогаївської сільської ради, а також будинковолодіння загальною площею 161,7 кв.м., житловою 74,8 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

20 травня 2011 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду стягнуто солідарно у користь ПАТ "Універсал Банк" з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 заборгованість за кредитним договором в сумі 1481261,03 грн, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,0251 га., кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; земельну ділянку площею 0,0576 га., кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства; житловий будинок з підвалом та мезоніном, загальною площею 161,7 кв.м., житловою 74,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 травня 2011 року, 24 січня 2013 року було проведено прилюдні торги та реалізовано наступне нерухоме майно - земельна ділянка площею 0,0251 га., кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; земельна ділянка площею 0,0576 га., кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства; житловий будинок з підвалом та мезоніном, загальною площею 161,7 кв.м., житловою 74,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1.

25 лютого 2013 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мороз К.В., відповідно до статті 66 Закону України "Про виконавче провадження" та на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого 21 лютого 2013 року начальником ВДВС Тернопільського РУЮ, видані ОСОБА_3 свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та зареєстровані в реєстрі за №№ 457, 460, 463, з яких вбачається, що спірні земельні ділянки та домоволодіння, які знаходяться по АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_3

12 березня 2013 року ОСОБА_3 направлено ОСОБА_6, як попередньому власникові, вимогу про виселення протягом одного місяця з дня отримання вимоги, добровільно звільнити нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 разом з усіма зареєстрованими та проживаючими членами сім'ї та іншими мешканцями.

Однак, дана вимога залишена без відповідного реагування та станом на день ухвалення рішення відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 зареєстровані та проживають в житловому будинку по АДРЕСА_1, що не заперечується сторонами та підтверджується записами у будинковій книзі виданій на зазначене домоволодіння.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, за змістом частин першої, другої статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини третьої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за винятком випадків, зазначених у відповідному житловому законодавстві.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, зі змісту зазначених норм убачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням частини другої статті 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Така правова позиція міститься і в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року № 6-455цс15, що відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

Тому не заслуговують на увагу доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції при постановлені рішення про його виселення зі спірного будинковолодіння не було враховано вимог ст.40 Закону України «Про іпотеку».

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що він має право на першочергове забезпечення житлом відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки такі доводи не впливають на висновки суду першої інстанції з огляду на те, що питання про надання ОСОБА_1 житлового приміщення відповідно до вимог даного Закону як особі, яка потребує поліпшення житлових умов, не було предметом даного спору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_5- відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак