Справа № 444/2588/16-ц
Провадження № 2/444/142/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

при секретарі Мамедовій Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визначення частки земельної ділянки в спільній сумісній власності власності та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом про визначення частки земельної ділянки в спільній сумісній власності та визнання права власності. Свої позовні вимоги мотивують тим, їх мати ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1 у власному будинку, який належав їй на праві власності.

13.11.2008 року за договором дарування посвідченим нотаріально мати відчужила 23/ 50 частки будинку ОСОБА_1 і така частка зареєстрована на його ім'я 19.02.2010 року, що стверджено витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Матері залишилася частка 27/50 будинку.

Стверджують, що за рішенням Куликівської селищної ради № 9 від 28.01.2009 року було передано у спільну власність матері та ОСОБА_1 земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0,1500 га цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що стверджено Державним актом про право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1, який виданий Куликівською селищною радою. В додатку до Державного акту- списку співвласників земельної ділянки зазначено, що співвласниками приватизованої ділянки в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, ОСОБА_4, однак частка у спільній власності кожного не зазначена.

ІНФОРМАЦІЯ_1 їх мати померла, що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим Куликівською селищною радою, акт. запис № 25.

Заявляють, що ще до смерті, а саме 04.07.1996 року мати склала заповіт, яким заповіла 1/2 будинку в АДРЕСА_1 з всіма господарськими будівлями та земельну ділянку біля будинку ОСОБА_1, а 1/ 2 будинку заповіла ОСОБА_2

Після смерті матері позивачі звернулися до Жовківської державної нотаріальної контори про спадкування , де відкрито спадкову справу №407/2015.

Зазначають, що оскільки на день смерті матері вже не належав будинок та земельна ділянка в цілому, вони відмовилися від спадкування за заповітом та подали заяви про спадкування за законом.

Однак щодо спадкування земельної ділянки їм відмовлено, оскільки в Державному акті про право власності на земельну ділянку зазначено, що ділянка площею 0,1500 га передана у спільну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4, однак частки співвласників не зазначені, та розяснено, що слід в судовому порядку визначити яка частка в спільній сумісній власності належала спадкодавцю, яка і буде об'єктом спадкування.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки, а тому в спільній сумісній власності передусім необхідно визначити частку померлої у спільному майні, яка і буде об'єктом спадкування.

Оскільки право власності на 23/50 в будинку належало ОСОБА_1 та 27/50 належало до смерті їх матері, то вважають, що відповідно від 27/50 частки в будинку належних матері така ж частка їй належала і в земельній ділянці, яка була необхідна для обслуговування належної їй частини будинку.

А тому просять постановити рішення, яким визначити, що частка співвласників в спільній власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, а саме померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 становила 27/50 , а частка співвласника ОСОБА_1 становить 23/50 ділянки та изнати право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на 1/ 2 частку кожного від 27/50 земельної ділянки в АДРЕСА_1 Львівської області цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, однак подали на адрес суду заяви у яких просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, просять задоволити.

Представник відповідача Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Однак, нею надіслано до суду лист у якому просить справу розглядати у відсутності представника Куликівської селищної ради, позовні вимоги визнали.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, однак подала на адрес суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З свідоцтва про право власності на житловий будинок серії КММ № 014406 від 18.09.2001 року, виданого виконкомом Куликівської селищної ради народних депутатів вбачається, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належав ОСОБА_4 на праві особистої власності.

З договору дарування 23/50 частин житлового будинку від 13.11.2008 року вбачається, що ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 23/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Факт належності на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 23/50 частки житлового будинку в АДРЕСА_1 підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25362244 від 19.02.2010 року.

Рішенням Куликівської селищної ради № 9 від 28.01.2009 року було передано у спільну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_1 земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0,1500 га цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що стверджено Державним актом про право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який виданий Куликівською селищною радою. В додатку до Державного акту- списку співвласників земельної ділянки зазначено, що співвласниками приватизованої ділянки в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, ОСОБА_4, однак частка у спільній власності кожного не зазначена.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2, виданого Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області 18.05.2015 року.

Ще до смерті, а саме 04.07.1996 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла 1/2 будинку в АДРЕСА_1 з всіма господарськими будівлями та земельну ділянку біля будинку ОСОБА_1, а 1/ 2 будинку заповіла ОСОБА_2

Однак суд не бере до уваги даний заповіт, оскільки в подальшому заповідачем ОСОБА_4 було укладено договір дарування щодо її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4, а саме 16.11.2015 року, тобто у строк встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, позивачі звернулися до Жовківської державної нотаріальної контори із заявами в яких відмовилися від спадкування за заповітом і подали заяви про прийняття спадщини за законом. Внаслідок цього Жовківською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №407/2015.

Однак як вбачається із листів Жовківської державної нотаріальної позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вщодо спадкування земельної ділянки відмовлено, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки спадкодавця у спільному майні, яке здійснюється лише за згодою всіх співвласників та роз'яснено, що питання щодо оформлення спадкових прав або виділення /визначення/ частки щодо земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності вирішується спадкоємцями в судовому порядку.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 1226 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення . До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Суд вважає, що так як 23/50 житлового будинку в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 внаслідок договору дарування, то за ним слід визнати право власності на 23/50 частки земельної ділянки в АДРЕСА_1.

Відповідно інша частина, а саме 27/50 частки житлового будинку вже після укладення договору дарування належала на праві власності померлій ОСОБА_4, а відповідно і 27/50 частки земельної ділянки в АДРЕСА_1, Львівської області.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є синами померлої ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4, то звернулися в Жовківську державну нотаріальну контору за спадкуванням після смерті їх матері за законом та відмовилися від спадкування за заповітом, суд приходить до висновку, що позивачі є спадкоємцями першої черги майна померлої.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Ч. 1 ст. 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Оскільки померла ОСОБА_4 на праві власності мала 27/50 частки земельної ділянки в АДРЕСА_1, то за позивачами як спадкоємцями першої черги слід визнати право власності по 1/2 частки кожного від 27/50 земельної ділянки в АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

При визначенні часток земельної ділянки в АДРЕСА_1 кожного із позивачів, суд виходив із їх часток у будинку за цією ж адресою.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов задоволити.

Визнати, що частка співвласника ОСОБА_1 в спільній власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 становить 23/50 ділянки.

Визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування на 1/ 2 частки від 27/50 земельної ділянки в АДРЕСА_1 цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати право власності ОСОБА_2 в порядку спадкування на 1/ 2 частки від 27/50 земельної ділянки в АДРЕСА_1 цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зеліско Р. Й.