Провадження № 2/520/5919/17
11.05.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Васильків О.В.
при секретарі Дідур Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на навчання, суд, -
28.12.2016 року позивач ОСОБА_1 державний університет внутрішніх справ звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на навчання у розмірі 55 395,66 грн. та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що відповідач відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» проходив службу в органах внутрішніх справ з 18.08.2008 року по 17.03.2014 року. При зарахуванні відповідача до університету у 2008 році, його було поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 18.08.2008 року № 139 о/с. Загальна сума витрат на навчання відповідача становить 55 395,66 грн. Оскільки, вказана сума коштів після звільнення відвідача у 2014 році невідшкодована у добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду із позовом.
До судового засідання представник позивача ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, на підставі наказу ректора ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ № 139 о/с від 18.08.2008 року ОСОБА_2 зараховано курсантом до ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ, присвоївши перше спеціальне звання рядового міліції /а.с. 12/.
22.09.2008 року між ОСОБА_1 державним університетом внутрішніх справ в особі ректора та ОСОБА_2 було укладено договір про підготовку фахівця в ОСОБА_1 державному університеті внутрішніх справ, відповідно до п.п. 2.3.6. якого, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору особа зобовязується відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком /а.с. 22-23/.
Положеннями п.п. 4.4. Договору врегульовано, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.
Згідно витягу з наказу ГУМВС України в Одеській області № 127 о/с від 19.03.2014 року, у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «ж» /за власним бажанням/ лейтенанта міліції ОСОБА_2 17.03.2014 року /а.с. 21/.
Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію», курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Згідно розрахунку фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта ОДУВС ОСОБА_2 за період з 01.09.2008 року по 23.06.2012 року, загальний розмір фактичних витрат становить 55 395,66 грн., з яких: 14 869,45 грн. грошове забезпечення; 3 844,09 грн. нарахування на заробітну плату; 1 767,75 грн. речове забезпечення; 22 062,62 грн. харчування; 12 851,75 грн. комунальні послуги /а.с. 25/.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
З урахуванням вказаного, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.
Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що вбачається із платіжного доручення від 22.12.2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
У зв'язку із чим з відповідача на користь ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн.
Крім того, відповідно до п. 46 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, витрати, пов'язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у разі визнання їх судом необхідними (наприклад, зберігання речових доказів; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача; витрати заявника у справі окремого провадження про відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника, пов'язані з публікацією у місцевій пресі оголошення про виклик до суду держателя цінного папера (стаття 262 ЦПК) тощо) несе сторона, яка заявила про їх вчинення. Після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються судом на загальних підставах згідно зі статтею 88 ЦПК.
У зв'язку із чим, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у розмірі 160,00 грн., на підтвердження чого суду надано платіжне доручення.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 530 ЦК України, Законом України «Про міліцію», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.