АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/927/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1161/17Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Лобова О.А., Хіль Л.М.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа державний нотаріус Новосанжарської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про визнання заповіту нікчемним та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (заповіту),-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (заповіту).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 07.02.2014 року померла його дружина ОСОБА_6 Після її смерті йому стало відомо про наявність заповіту від 01 березня 2007 року, згідно якого все майно ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_2

Позивач вважає вказаний заповіт нікчемним, у зв'язку з порушенням порядку його складення, посвідчення і невідповідність вимогам, що ставляться до заповітів, оскільки секретар сільської ради ОСОБА_4 не була уповноважена посвідчувати заповіти.

Справа судами слухалась неодноразово.

Останнім рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано заповіт ОСОБА_6 від 01 березня 2007 року, посвідчений секретарем Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за реєстровим номером 22 нікчемним.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_2 В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити з підстав, визначених в ст. 308 ЦПК України.

Місцевим судом встановлено, що 07 лютого 2014 року померла дружина позивача ОСОБА_6. За життя ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно що буде належать їй на день смерті і на що вона буде мати право ОСОБА_2 Заповіт підписаний заповідачем та посвідчений секретарем Малоперещепинської сільської ради ОСОБА_4 01 березня 2007 року, зареєстровано в реєстрі під №22.

При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивач дізнався про існування заповіту на імя ОСОБА_2

Звертаючись з позовом ОСОБА_3 обґрунтовував свої вимоги тим, що на момент посвідчення заповіту ОСОБА_6 секретар сільської ради, яка посвідчила заповіт не мала відповідних повноважень на вчинення таких дій.

Відповідно до положень ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року за № 22/5, яка була чинна на момент посвідчення оспорюваного заповіту, у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обовязок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

З матеріалів справи слідує, що місцевим судом вживались заходи щодо витребування доказів підтвердження повноважень секретаря сільської ради ОСОБА_4 на вчинення нотаріальних дій.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району станом на 01.03.2007 року (дата складання заповіту ОСОБА_6А.) відсутнє розпорядження, яким покладено обовязок здійснення нотаріальних дій на секретаря сільської ради ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що право вчинення нотаріальних дій покладено на ОСОБА_4 згідно розпорядження сільського голови за № 1а-ос від 19 січня 2011 року, тобто після посвідчення оспорюваного заповіту.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на норми ст. 1251 ЦК України, та положення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, проте в доводах допускає трактування вказаних норм закону. При цьому на підтвердження своїх вимог апелянт не надав жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 на момент посвідчення оспорюваного заповіту була уповноважена на вчинення нотаріальних дій у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доводів, яким судом надана вірна правова оцінка.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1