УХВАЛА

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Дьоміної О.О., Маляренка А.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_4 - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, та просив стягнути з відповідача на його користь 521 481 грн 82 коп. боргу за договором позики та понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 7 травня 2009 року між ОСОБА_5, після укладення шлюбу прізвище якої змінено на «ОСОБА_5», та юридичною особою за законодавством Латвійської Республіки ТОВ «Ліга Стар» було укладено договір позики, відповідного до якого відповідач отримала безвідсоткову позику у розмірі 20 тис. Латвійських латів, що на момент укладення договору за офіційним курсом валют Центрального банку Латвії еквівалентно 28 457,44 Євро, з кінцевим терміном повернення до 7 травня 2014 року. Зазначені грошові кошти були отримані відповідачем до моменту підписання цього договору частинами у період з 29 квітня по 7 травня 2009 року у відповідності до платіжних доручень № № 195, 196, 197, 198, 199, 200, 201 та виписки банку по розрахунковому рахунку ТОВ «Ліга Стар». 18 лютого 2010 року між ТОВ «Ліга Стар» та ОСОБА_4 було укладено договір про уступку вимоги боргу по кредитному договору, згідно якого позивач отримав право вимоги боргу в сумі 20 тис. Латвійських латів до відповідача за договором позики. 12 травня 2010 року між цими особами також було укладено дві додаткові угоди, якими внесено зміни та доповнення до договору про уступку вимоги боргу по договору. Про всі вищевказані договори та додаткові угоди, відповідача було повідомлено належним чином і жодних пропозицій, заперечень, доповнень або змін до змісту вказаних додаткових угод від неї не надходило.

На момент звернення до суду з позовом, ТОВ «Ліга Стар» ліквідоване на підставі рішення Департаменту функціонального виконання реєстру підприємств Латвійської Республіки від 13 червня 2011 року. Однак, грошові кошти позивачеві не повернуто.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 не виконала своїх зобов'язань, ОСОБА_4, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути з неї на його користь 521 481 грн 82 коп. боргу за договором позики та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 4 листопада 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача суму боргу в розмірі 521 481 грн 82 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 4 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2016 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2016 року і залишити в силі заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 жовтня 2014 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.О. Дьоміна

А.В.Маляренко

А.О. Леванчук