ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_3 районної ради, ОСОБА_3 міської ради, третя особа: ОСОБА_3 районна державна адміністрація Київської області, Управління Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2016 року позивач звернувся до ОСОБА_3 міськрайонного з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_3 районної ради, ОСОБА_3 міської ради, третя особа: ОСОБА_3 районна державна адміністрація Київської області, Управління Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.07.2013 року помер його дід ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована в межах ОСОБА_2 сільської ради Фастівського району Київської області цільовим призначенням для індивідуального садівництва. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте йому було рекомендоване звернутися щодо оформлення спадщини на вищезазначену земельну ділянку до суду, оскільки державну реєстрацію на імя ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства не проведено.

Виходячи із викладеного позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 02:006:0576, розташовану за адресою: Київська область, Фастівський район, ОСОБА_2 сільська рада, 80, цільове призначення для індивідуального садівництва.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної ради в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справ у їх відсутність, покладаючи вирішення спірного питання на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Представник третьої особи ОСОБА_3 районна державна адміністрація Київської області в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечують та просять прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Київської областів судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії IІ-БК № 375202, 23.04.1977 року народився ОСОБА_5, матірю якого записана «Ситник Броніслава Вікентіївна» (а.с.7).

Як вбачається з свідоцтва про народження серії VI-УР № 193467, ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_4 та відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 254251 її прізвище було змінено на «Ситник» (а.с. 8,9).

Логічний аналіз наведеного вказує на те, що ОСОБА_4 дійсно є рідним дідом ОСОБА_5.

17 липня 2013 року помер ОСОБА_4, про що 17.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_3 МРУЮ у Київській області видано свідоцтво про смерть серії І-ОК № 284930 (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, за життя ОСОБА_4 було складено заповіт від 06.11.2009 року, яким він все належне йому майно заповідав ОСОБА_7, проте вона своєю заявою відмовилась від прийняття спадщини як за законом, так і за заповітом на користь ОСОБА_5 (а.с. 61-108).

Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте листом від 21.09.2016 за № 1113/02-17 державним нотаріусом ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори Київської області у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено, оскільки державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства не проведено(а.с. 15).

Відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_4 обумовлена тим, що одна і та сама земельна ділянка за розпорядженнями ОСОБА_3 РДА, які були видані в різний період часу як ОСОБА_4 (19.02.2008) так і іншій особі. Проте, рішенням Фастівського міськрайонного суду від 23 грудня 2015 року визнано недійсним та скасовано розпорядження ОСОБА_3 районної державної адміністрації Київської області від 30 грудня 2008 року № 1500 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_8 щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва в межах ОСОБА_2 сільської ради, Фастівського району, Київської області розміром 0,1200 га згідно додатку, визнано недійсним та скасовано наказ Головного Управління Дерземагенства у Київській області від 09 грудня 2013 року № КИ/:02:006/00011757 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_8 на території ОСОБА_2 сільської ради, Фастівського району, Київської області загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:006:0576, а також скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) на імя ОСОБА_8 від 08 квітня 2014 р., видане Реєстраційною службою ОСОБА_3 МРУЮ Київської області, кадастровий номер :02:006:0576 (а.с.11-14).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Обєктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що земельна ділянка належала діду позивача ОСОБА_4, який помер 17.07.2013 року, на праві власності згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 335960, позивач у справі набуває право в порядку спадкування за законом на дану земельну ділянку.

Як зазначалось, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачу було відмовлено у звязку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ЗУ «Про Державний земельний кадастр», після 01 січня 2013 р. формування земельних ділянок фіксуватиметься в Державному земельному кадастрі, а оформлення прав на земельні ділянки - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про Державний земельний кадастр» він являє собою державну геоінформаційну систему відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну та якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками й користувачами. Відповідно, державна реєстрація земельної ділянки являтиме собою внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Водночас, права на земельні ділянки та інше нерухоме майно, що виникли до набрання чинності Законами України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто до 1 січня 2013 р., визнаються дійсними навіть у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Системний аналіз наданих позивачем доказів дає змогу суду достовірно встановити, що спірна земельна ділянка належала дідусеві позивача ОСОБА_4. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом, набув право спадкування земельної ділянки, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування не існує.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.11,60,62,81, 88,130,174,214,215,367 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392, 1218 Цивільного кодексу України, ст.125 Земельного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 02:006:0576, розташовану за адресою: Київська область, Фастівський район, ОСОБА_2 сільська рада, 80, цільове призначення для індивідуального садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 17.07.2013 року.

Повний текст рішення виготовлений 20 лютого 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова