РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15895/15-ц

Провадження № 2/643/132/17

09.02.2017 року Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Ференчук О.В.,

при секретарі - Петровій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: житловий кооператив «Барвінок», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 про визнання Договору дарування частково недійсним та про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання частково недійсним Договору дарування квартири та визнання права власності на ? частину квартиру.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 грудня 2013 року помер його батько ОСОБА_5МС. За життя в період шлюбу його батьком ОСОБА_5 та його матірю ОСОБА_2 було придбано в Житловому кооперативі «Барвінок» квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Домовленості між батьками по виділу часток у зазначеній квартирі не має, тому частка квартири померлого батька становить ?. Після смерті батька він звернувся до нотаріальної контори у встановленний Законом строк із заявою про прийняття спадщини, вважає що за ним можливо визнати право власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 Але в серпні 2015 року йому стало відомо, що 18.06.2014 року ОСОБА_2 , як єдиний власник квартири, подарувала її ОСОБА_3 Тому він був вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, який діє від себе та на підставі доручення від відповідача ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи ЖК «Барвінок» до судового засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до судового засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15).

ОСОБА_5 помер 13 грудня 2013 року в м. Харкові (а.с.14).

Відповідно до інформації, наданою завідувачем Третьої Харківської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_5 із заявами до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_1 (син померлого), ОСОБА_2 (дружина померлого), ОСОБА_6 (син померлого). Заведено спадкову справу № 487/2013.

Згідно довідки, наданої ЖК «Барвінок», ОСОБА_5 на день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, основним квартиронаймачем якої є ОСОБА_2 Загальна вартість квартири складає 5454,03 руб., яка була сплачена в 1984 році (а.с. 13).

Право власності на заначену квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 в Харківському міському БТІ за реєстровим № 58757 5 травня 1994 року на підставі довідки № 85/1 ЖК «Барвінок» від 03.05.1994р. (а.с.39).

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до Договору дарування, посвідченого 18 червня 2014 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. В Договорі дарування вказано, що ця квартира належить дарителю ОСОБА_7 на підставі довідки ЖБК «Барвінок» № 85/1 від 03 травня 1994 року. Право власності зареєстровано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 05 травня 1994 року та записано в книзі: 1 за номером запису: 58757, реєстраційний номер 15516783 (а.с. 40).

Статтею 22 КЗпШС Української РСР, який був чинний на момент купівлі квартири, визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю.

На підставі ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Але вимог щодо визначення частки померлого ОСОБА_5 у спільній сумісній власності квартири АДРЕСА_3 не заявлено.

Відповідно до п. 3.4. Листа спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, аналізуючи зміст заявлених вимог і надані докази приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 р. № 7, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: житловий кооператив «Барвінок», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 про визнання Договору дарування частково недійсним та про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ференчук О.В.