АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1625/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/572/17 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участі секретаря - Шмигельська І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Гусятинського районного суду від 18 квітня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити в повному обсязі заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що суд помилково відмовив йому у задоволенні заяви, оскільки вказаною ухвалою порушуються його права на відшкодування коштів, затрачених ним на правову допомогу.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з вимогами частин 1,3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема й витрати на правову допомогу.

Частинами 1,2 ст. 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.2011 № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 47, 48 Постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23?рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі - задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Гусятинського селищного голови № 93 від 16 червня 2016 року про звільнення директора Комунального підприємства «Водоканал-сервіс». Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора Комунального підприємства «Водоканал сервіс» з 16 червня 2016 року. Стягнуто з Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області на користь держбюджету Гусятинського району судовий збір - 551 гривню 20 копійок.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на його користь 2000,00 грн. витрат на правову допомогу, вказавши, що судом не було вирішено дане питання при ухваленні рішення 11 серпня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи були відсутні докази понесення відповідачем витрат на правову допомогу та такі вимоги позивачем не заявлялись.

Такий висновок суду є вірним, відповідає обставинам справи та положенням процесуального закону.

Як було встановлено судом, на час розгляду справи у суді першої інстанції, позов містив вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. позивач не заявляв, доказів щодо витрат на правову допомогу не зазначав і представлено не було. Інтереси позивача ОСОБА_1 в суді на підставі довіреності представляв ОСОБА_4 Доказів того, що адвокат Чернецький В.І. надавав правову допомогу позивачу, в суд першої інстанції ОСОБА_1 не представив. Тільки після рішення суду 09.03. 2017 року до заяви про ухвалення додаткового рішення позивач додав квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату 2000 грн. адвокату Чернецькому В.І. за складання позову та довідку про затрати фактичного часу адвокатом на надання правової допомоги, при цому розрахунок витрат позивачем не представлений.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду вимоги позову задоволено в повному обсязі, в тому числі і вимоги щодо понесених судових витрат вирішені в передбаченому законом порядку у відповідності до ст. ст. 79,85,88 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони надавали докази і пояснення, не ухвалено рішення; 2) вирішивши питання про право, суд не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) не допущено негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; 4) не вирішено питання про судові витрати.

Отже, враховуючи, що зазначені у наведених нормах закону підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки підстав для ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст.220 ЦПК України не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків ухвали суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Гусятинського районного суду від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук