Справа №: 400/1078/16-ц
Провадження № 2/400/4/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Петрове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину інваліда, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи це тим, що із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі і від шлюбу у них народилися діти: син,ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ,ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу 08 травня 2012 року діти залишились проживати з позивачем та знаходяться на його утриманні. Однак старший син, ОСОБА_3, з 2015 року отримав статус дитини-інваліда з діагнозом: « Хромосомна патологія, синдром Клайнфельтера», і для підтримки його життя та здоровя потрібне лікування дороговартісними ліками, постійні клінічні та амбулаторні обстеження, дієта та постійний догляд. Щоб подовжити життя дитині-інваліду необхідно один раз в 14 днів здійснювати інєкцію медичного препарату «Небидо», який коштує в залежності від постачальника від 4300 до 5000 грн. З-за стану здоров'я, яке з року в рік погіршується, лікарями відвідування школи заборонено, навчання відбувається за індивідуальною формою. Тільки за 2015 рік, крім постійного нагляду в Петрівському районному центрі первинної медико-санітарної допомоги, для постійного контролю стану здоровя дитина проходила стаціонарне лікування в Петрівській ЦРЛ , відвідувала НДСЛ «Охматдит» , Інститут педіатрії, акушерства і гінекології , знаходилася на лікуванні в інституті ПАГ АМН України , ДЗ «УСДРЗН МОЗ України», ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України».

Враховуючи вищезазначену інформацію щодо лікування ОСОБА_3 позивачем в

2015 році витрачено :

-на проїзні білети - 2273 грн. 09 коп.;

-придбання ліків - 12441 грн. 20 коп.,

- оплату вартості проживання супроводжуючого дорослого за 27 діб - 6200 грн., з розрахунку 200 грн. за день;

-харчування - 796 грн.71 коп.

Загальна сума витрат за 2015 рік складає - 21711 грн.

У березні та до початку травня 2016 року ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в «Українському спеціалізованому диспансері радіаційного захисту населення МОЗ України», Київській міській дитячій клінічній інфекційній лікарні, НДСЛ «Охматдит».

Враховуючи вищезазначену інформацію щодо лікування ОСОБА_3 у вказані місяці 2016 року позивачем витрачено:

-на проїзні білети -315 грн. 77 коп.;

-придбання ліків - 19870 грн. 17 коп.;

-оплату вартості проживання супроводжуючого дорослого 200 грн., з розрахунку 200 грн. за день;

-придбання бензину для транспортування дитини до потягу (відстань від смт. Петрово до ст. Куцовка або м.Олександрія складає 50 км.) - 800 грн. 16 коп.

Загальна сума витрат за вказані місяці 2016 року складає - 21186 грн.10 коп.

Оскільки мати фінансової участі у лікуванні дитини не приймає, не цікавиться станом її здоров'я, не відвідує з дитиною лікарні, не супроводжує дитину під час необхідних поїздок до лікарень, не знаходиться з дитиною під час стаціонарних лікувань та операцій, а батько на даний час є інвалідом, як і його мати, яка проживає разом з ним та дітьми , тому позивач потребує участі відповідача у додаткових витратах на дитину - інваліда, що викликані її хворобою, у звязку з чим він просить суд стягнути з відповідача половину вартості витрат, які були понесені ним у 2015 році та березні-початку травня 2016 року на лікування сина ОСОБА_3 в розмірі 21448 грн. 55 коп., а також половину вартості передбачуваних витрат в сумі 5000 грн. щомісячно на рік вперед на придбання життєво необхідної дитині лікарського засобу - інєкції « Небидо».

Крім цього, відповідач з 2012 року не відвідує дітей, ні в якій спосіб не спілкується з ними, не займається їх розвитком та вихованням, не підтримує їх в тяжкі для них моменти, чим завдає дітям душевні страждання, тобто, не виконує свій батьківський обовязок, тому позивач просить суд стягнути з неї на його користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а також судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивач та його представники збільшили заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача половини вартості витрат, які були понесені позивачем з березня 2016 року по вересень 2016 року на лікування сина ОСОБА_3 в лікарських закладах до 35956 грн. 73 коп., інші позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заявлені первісні позовні вимоги визнали частково, а саме, на загальну суму - 15 626,40 гривень, оскільки відповідно до доданих квитанцій на придбання медикаментів для лікування за 2015 рік та по травень 2016 року витрати всього становлять 30 291,76 грн.( половина - 15145,88 грн.), проїзд сина ОСОБА_5 на лікування становить 761,13 грн.( половина - 380.57 грн.), бензин (витрати на проїзд до потяга 31.03.2016 року (квиток на потяг) -199.90 грн. (половина - 99.95 грн.) Всього витрачено коштів на суму 31252.79 грн., половина становить 15 626.40 грн.

Щодо збільшених позовних вимог, то відповідач та її представник їх визнали частково, а саме, на загальну суму 11450,51 грн., оскільки відповідно до доданих квитанцій на придбання медикаментів для лікування з травня по 8 вересня 2016 року витрати всього становлять 21784,86 грн.(половина витрат - 10 892.43 грн.), проїзд сина ОСОБА_5 на лікування становить 316,16 грн.( половина - 158.08 грн.), бензин (витрати на проїзд до потягу (квиток на потяг) -800,0 грн.( половина - 400.0 грн.).Всього витрачено коштів на суму 22901,02 грн., половина становить 11450,51 грн.

В іншій частині позовні вимоги відповідач не визнала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно довідки № 67 від 19.02.2016 року, виданої комунальним закладом «Петрівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги » Петрівської районної ради», ОСОБА_3 з 2007 року знаходиться на диспансерному обліку в Петрівській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з діагнозами: хронічний декомпенсирований тонзиліт, хронічний гастрит, вегето-судинна дистонія. З 10.03.2015 року дитина отримала статус дитини-інваліда по захворюванню : хромосомна патологія, синдром Клайнфельтера (а.с.8).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою, третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом, тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, зокрема, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг, витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, тощо. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування в Петрівській ЦРЛ з 05.02.2015 року до17.02.2015 року, що підтверджено епікризом № 417 (а.с.11); відвідував НДСЛ «Охматдит» відповідно до медичного дослідження від 28.01.2015 року, консультаційних висновків від 29.01.2015 року, 05.03.2015 року, 30.09.2015 року, 16.11.2015 (а.с.12-13,17-19, 22-23); Інститут педіатрії, акушерства і гінекології 23.11.2015 року (а.с.20); знаходився на лікуванні в інституті ПАГ АМН України з 10.11.2015 року по 04.12.2015 року (а.с.17); стаціонарному лікуванні ДЗ «УСДРЗН МОЗ України» з 17.02.2015 рокудо 05.03.2016 року,відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого, з 30.09 2015 року по 22.10.2015 року(а.с.26); відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1725, знаходився на обстеженні в ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України 27.01.2017 року (а.с.27), відповідно до консультативного висновку № 130 (а.с.24 ).

Враховуючи вищезазначену інформацію щодо лікування ОСОБА_3 в 2015 році позивачем витрачено:

-на проїзні білети - 2098 грн. 01 коп., (27.01.2015) + 127,79 грн., (30.01.2015) +165,07грн., (17.02.2015) +287,14 грн., (05.03.2015) + 161,19 грн., (13.03.2015) + 131,90 грн., (16.03.2015) + 66,96 грн.,(25.03.2015) + 129,06 грн., (15.05.2015) + 23,91 грн., (27.05.2015) + 67,41 грн., (20.06.2015) + 96,83 грн., (23.06.2015) + 105,84 грн., (06.08.2015) + 87,80 грн., (30.09.2015) + 208,86 грн.,(05.10.2015) + 27,07 грн., (22.10.2015) + 138,28 грн., (10.11.2015) + 210,60 грн., (03.12.2015) + 85,92 грн., (13.12.2015) + 63,92 грн. (а.с.45-50).

-придбання ліків - 12441 грн. 20 коп., зокрема: 959,10 грн. (а.с.28), 813,11 грн. (а.с.29), 346,48 грн. (а.с.30), 659,78 грн. (а.с.31), 949,53 грн. (а.с.32), 761,56 грн. (а.с.35), 2021,82 грн. (а.с.34), 406,28 грн. (а.с.35), 289,46 грн. (а.с.36), 1210,26 грн. (а.с.37), 1002,26 грн. (а.с.38), 1184,65 грн. (а.с.39), 650,86 грн. (а.с.40), 560,93 грн. (а.с.41), 397,60 грн. (а.с.42), 227,52 грн. (а.с.43), 4799,82 (а.с.199).

-оплату вартості харчування - 796 грн.71 коп., зокрема: 244,65 грн. (а.с.42), 29,20 грн. (а.с.43), 522,86 грн. (а.с.44).

При цьому суд не бере до уваги витрати, понесені позивачем на проживання супроводжуючого дорослого за 27 діб - 6200 грн. з розрахунку 200 грн. за день, оскільки вони не підтверджені належними доказами у справі ( відсутні фінансові документи про сплату вказаних коштів).

Також суд не бере до уваги витрати на проїзд дитини ОСОБА_4, здійснені позивачем 21.10.2015 року в сумі 175,08, оскільки вони виходять за межі позовних вимог, зазначених у позові.

Однак судом враховано витрати на проїзні білети супроводжуючих осіб:ОСОБА_1 та ОСОБА_6, оскільки самостійний проїзд неповнолітньої та хворої дитини міг зашкодити його життю та здоровю .

Таким чином загальна сума витрат за 2015 рік складає 20135 грн. 74 коп., половина з яких становить 10067 грн. 87 коп.

Що стосується додаткових витрат позивача на лікування сина ОСОБА_5 у березні на початку травня 2016 року, то ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в «Українському спеціалізованому диспансері радіаційного захисту населення МОЗ України» з 10.03.2016 по 17.03.2016 року, що підтверджено випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 17.03.2016 року (а.с.52 ); в Київській міській дитячій клінічній інфекційній лікарні з 17.03.2016 по25.03.2016 року, що підтверджено випискою з історії хвороби № 18 (а.с. 53); в НДСЛ «Охматдит» з 25.03.2016 по 31.03.2016 року, що підтверджено випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 31.03.2016 року (а.с.54 ).

Враховуючи вищезазначену інформацію щодо лікування ОСОБА_3 у вищезазначені місяці 2016 року позивачем витрачено:

-на проїзні білети - 315 грн. 77 коп., (09.03.2016) + 52,94 грн., (10.03.2016) + 29,41 грн., (18.03.2016) + 52,58 грн., (30.03.2016) + 26,47 грн., (31.03.2016) + 58,80 грн., 21.04.2016) + 22,61 грн. + 27,28 грн., (05.05.2016) + 45,68 грн., що підтверджено проїзними білетами (а.с.61-65);

-придбання ліків - 19870 грн. 17 коп., зокрема: 3557,49 грн. (а.с.55), 1344,10 грн. (а.с.56), 2805,50 грн. (а.с.57), 1128,84 грн. (а.с.58), 11034,24 грн. (а.с.59), що підтверджено фіскальними чеками (а.с.56-59 );

-придбання бензину для транспортування дитини до потягу - 800 грн. 16 коп., що підтверджено фіскальними чеками (а.с. 60).

При цьому суд не бере до уваги витрати, понесені позивачем на проживання супроводжуючого дорослого за 01 добу з розрахунку 200 грн. за день, оскільки вони не підтверджені належними доказами у справі ( відсутні фінансові документи про сплату вказаних коштів).

Однак судом враховано витрати на проїзні білети супроводжуючих осіб:ОСОБА_1 та ОСОБА_6, оскільки самостійний проїзд неповнолітньої та хворої дитини міг зашкодити його життю та здоровю.

Таким чином загальна сума витрат за вказані місяці 2016 року складає - 20986 грн. 10 коп., половина з яких становить 10493 грн. 05 коп.

Що стосується додаткових витрат позивача на лікування сина ОСОБА_5 з 05 травня 2016 року по 08 вересня 2016 року, то ОСОБА_3 знаходився на лікуванні:

-05.05.-12.05.2016 року НДСЛ «Охматдит», що підтверджується копією виписки № 285 із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.192 );

12.05-19.05.2016 переведений в ендокринологічне відділення НДСЛ «Охматдит», що підтверджується копією виписки № 273 із медичної карти стаціонарного хворого( а.с.192);

14.06-30.06.2016 року педіатричному відділенні Петрівської ЦРЛ, що підтверджується епікризом № 1974 (а.с.193);

-30.06.-12.07.2016 року Кіровоградській дитячій обласній лікарні, хірургічне відділення, що підтверджується епікризом № 423/07 (а.с.193);

-31.08.-08.09.2016 року НДСЛ «Охматдит», що підтверджується копією виписки № 587 із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.194).

Враховуючи вищезазначену інформацію щодо лікування ОСОБА_3 у вищезазначені місяці 2016 року позивачем витрачено :

- на проїзні білети - 514 грн. 32 коп., з яких: 81,68 грн.(17.05.2016), 106,68 грн. ( 17.05.2016), 69,16 грн. (30.08.2016), 69,16 грн. (30.08.2016), 106,32 грн. (05.09.2016), 81,32 грн. (05.09.2016) (а.с.195-196, 207).

- придбання ліків 20499,27 грн., з яких: 516,19 грн. (а.с.199), 540 грн. (а.с.200), 788,82 грн. (а.с.201), 2009,07 грн. (а.с.202), 2273,22 грн. (а.с.203), 2381,85 грн. (а.с.204), 456,16 грн. (а.с.205), 1044,30 грн. (а.с.208), 1216,68 грн. (а.с.209), 1302,14 грн. (а.с.210), 1563,70 грн. (а.с.211), 1593,42 грн. (а.с.212), 484,63 грн. (а.с.213), 1590,84 грн. (а.с.214), 591,38 грн. (а.с.215), 904,04 грн. (а.с.216), 440,16 грн. (а.с.217), 432,24грн. (а.с.218), 362,51 грн. (а.с.219).

- придбання бензину для транспортування дитини до потягу (відстань від смт. Петрово до ст. Куцовка або м.Олександрія складає 50 км.) - 1670 грн., що підтверджується фіскальними чеками №№2652, 7810,2514, 19611, 56597, 5036 (а.с.197, 206).

При цьому судом враховано витрати на проїзні білети супроводжуючих осіб:ОСОБА_1 та ОСОБА_6, оскільки самостійний проїзд неповнолітньої та хворої дитини міг зашкодити його життю та здоровю .

Вказані обставини справи підтвердила в судовому засідання свідок ОСОБА_6, мати позивача, яка пояснила, що у звязку з тяжкою хворобою її онука вона часто супроводжувала ОСОБА_3 до лікарських закладів, а також перебувала з ним та доглядала під час лікування, оскільки дитині потрібне дієтичне харчування.

Загальна сума витрат за вказані місяці 2016 рік складає - 22676 грн.51 коп., при цьому половина витраченої суми складає - 11338 грн. 26 коп.

Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача дорівнює - 31899 грн. 18коп.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача половини вартості передбачуваних витрат в сумі 5000 грн. щомісячно на рік вперед на придбання інєкції «Небидо», то вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.185 Сімейного Кодексу України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається з довідки, наданої 13.10.2016 року Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «ОХМАТДИТ» МОЗ України, ОСОБА_3 для нормальної життєдіяльності необхідно постійно в якості замісної терапії вводити інєкцію «Небидо», пожиттєво, 1 раз в 14 днів (а.с. 111).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, за період з 10.03.2015 року, з часу, коли дитина отримала статус дитини-інваліда по захворюванню : хромосомна патологія, синдром Клайнфельтера, вказаний лікарський засіб був придбаний позивачем лише 17 грудня 2015 року та 23 березня 2016 року, що виключає характер постійності, у звязку з чим половина вказаних додаткових витрат на лікування дитини може бути стягнена з відповідача після їх фактичного понесення.

Стосовно позовної вимоги про стягнення на користь позивача заподіяної моральної шкоди в розмірі 10000 грн. , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як вбачається з позовної заяви, позивач обґрунтовує заподіяння моральної шкоди відповідачем тим, що вона з 2012 року не відвідує дітей, ні в якій спосіб не спілкується з ними, не займається їх розвитком та вихованням, не підтримує їх в тяжкі для них моменти, чим завдає дітям душевні страждання, тобто, не виконує свій батьківський обовязок.

В той же час, в матеріалах справи відсутні звернення позивача до органу опіки та піклування про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обовязків або рішення суду про позбавлення її батьківських прав, що свідчить про те, що вказана позовна вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення в даній цивільній справі.

З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача половини додаткових витрат на лікування спільного сина ОСОБА_3 за 2015 рік та з березня по вересень 2016 року підлягають частковому задоволенню на суму 31899 грн. 18коп., що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки половини вартості передбачуваних витрат в сумі 5000 грн. щомісячно на рік вперед на придбання інєкції « Небидо» та заподіяної моральної шкоди в сумі 10 000 грн., то вони задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з вищенаведеного та у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу, повязані з оплатою юридичних (правових) послуг, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 3200 грн.

Також вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що витрати по стягненню судового збору мають бути покладені на відповідача, оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до винесення рішення у справі.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову ОСОБА_1, якому відстрочено сплату судового збору, судові витрати підлягають стягненню із відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які в загальній сумі складають 487,2 грн. ( враховуючи майнові та немайнові вимоги).

Керуючись ст.ст.213,214,215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 половину вартості витрат, які були понесені ним у 2015 році та березні вересні 2016 року на лікування сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 35093 (тридцять пять тисяч девяносто три) гривні 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, витрати на правову допомогу в сумі 3200 (три тисячі двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Петрівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя(підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Петрівського районного суду С. Колесник