АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/3374/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Колесник О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 27 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

УСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом, який уточнили в ході розгляду справи, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 38475,82 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди та 18043,67 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_1 18043,67 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

10-11 жовтня 2015 року позивачі виявили залиття квартири, що відбулось з квартири №168, чим завдано матеріального збитку на суму 37475,82 грн.

Моральну шкоду обґрунтовують фактом пошкодження майна, впливу цієї обставини на моральний стан, усталений спосіб життя, необхідність вчиняти дії по відновленню майна, з урахуванням того, що квартирі щойно завершився ремонт.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 38475,82 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди, 2000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 1102,40 грн. судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивачі на момент залиття у квартирі не проживали та не є власниками особового рахунку, оригіналу правовстановлюючого документу не надано; акт про залиття не є належним доказом, оскільки не містить підписів сторін та печатки балансоутримувача будинку; звіт з визначення розміру збитку не відповідає вимогам законодавства, зокрема зазначає, що експерт повідомив, що об»єкт дослідження не оглядав, не має знань щодо ціноутворення у будівництві, а також не зміг надати відповіді на інші питання, що пов»язані із визначенням розміру матеріального збитку, зокрема різниці в обсягах пошкоджень згідно із актом про залиття та даними висновку. Окрім того, зазначає, що вимоги задоволені, виходячи із даних звіту, та у цей розмір включено ПДВ, проте доказів сплати ПДВ не надано.

Заперечує наявність своєї вини у зв»язку із відсутністю регулятора тиску холодної води, оскільки такий не є необхідним у зв»язку із двозонною системою водопостачання.

Зазначає, що бездіяльність позивачів, а саме їх відсутність у момент залиття та не вжиття заходів для зменшення ушкоджень, вплинуло на збільшення обсягів пошкодженого майна.

Вказує про безпідставність стягнення судових витрат на користь ОСОБА_5, оскільки остання таких не сплачувала, а також не залучення до участі у справі в якості співвідповідача та третьої особи ТОВ «Фірма Компас».

В судовому засіданні відповідач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт залиття квартири позивача з вини відповідача та розмір завданих цим збитків, відтак завдані збитки підлягають відшкодуванню на користь власника ОСОБА_5

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_5 є власником квартира АДРЕСА_1, що підтверджено даними Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 липня 2014 року, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м.Києві. ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2.

12 жовтня 2015 року комісією балансоутримувача ТОВ «Фірма «Компас» складено акт про те, що 09 жовтня 2015 року в результаті пошкодження колби фільтра холодної води за відсутності регулятора тиску в квартирі АДРЕСА_2 відбулось залиття квартири №162. Акт містить підписи членів комісії, а також ОСОБА_1, ОСОБА_3 та її представника.

Даними Звіту про незалежну оцінку (виправленого) від 25 вересня 2016 року, складеного ПП «Пліч-Опліч» на замовлення ОСОБА_5, встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданий залиттям квартири 37475,82 грн. (з урахуванням ПДВ).

Згідно із ч 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.57-60 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов'язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов'язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов'язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов'язання).

За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавства в деліктних зобов»язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Обов»язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача в заподіянні шкоди колегія суддів відхиляє, оскільки в процесі розгляду справи презумпція вини не спростована, належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що збитки завдано не з його вини, відповідачем не надано.

При цьому, з метою повного і всебічного з»ясування обставин справи, а також дотримання засад цивільного судочинства в суді апеляційної інстанції учасникам цивільного процесу роз»яснено положення здійснення судочинства на засадах змагальності та диспозитивності.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства-принципу змагальності сторін, вирішальним фактором є те, що подання доказів та доведення перед судом їх переконливості - є обов»язком сторін. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Проте, ані в ході розгляду справи в суді першої інстанції, ані при розгляді справи апеляційним судом відповідачем та представником не подано доказів на спростування презумпції вини, клопотань про витребування таких доказів, призначення судової експертизи тощо, не заявлялось.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача цивільної відповідальності за завдану ОСОБА_5 шкоду внаслідок залиття квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі на момент залиття у квартирі не проживали та не є власниками особового рахунку, відхиляються колегією суддів, оскільки відповідно до даних листа ТОВ Фірма «Компас» довідка №345 від 10 березня 2016 року по формі №3 із зазначенням власником особового рахунку ОСОБА_7 є недійсною, оскільки сформована некоректно внаслідок технічної помилки. У зв»язку із наведеним, цим підприємством видано належну довідку за №1582 від 28 грудня 2016 року із зазначенням ОСОБА_5 як власника особового рахунку.

Окрім того, в матеріалах справи наявна копія Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке підтверджує право власності ОСОБА_5 на цей об»єкт нерухомого майна та оригінал якого досліджено колегією суддів при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що акт про залиття не є належним доказом, відхиляються колегією суддів, оскільки не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Наявний в матеріалах справи Акт №1236 про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 12 квітня 2015 року повністю відповідає формі, яка встановлена Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» та має необхідні реквізити (печатку, підписи тощо).

Само по собі складання акту про залиття полягає у фіксуванні виявлених явищ та природи їх походження. Зазначені у Акті №236 від 12 квітня 2015 року обставини залиття відповідачем не спростовувались.

На підтвердження розміру матеріальних збитків позивачем надано Звіт про незалежну оцінку (виправлений) від 25 вересня 2016 року, складений ПП «Пліч-Опліч» на замовлення ОСОБА_5, згідно якого встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданий залиттям квартири 37475,82 грн. (з урахуванням ПДВ).

З матеріалів справи убачається, що виправлений звіт було виготовлено у зв»язку із помилкою в розрахунках, яка призвела до некоректного відображення об»ємів робіт, кількості та вартості матеріалів, що і було виправлено. Дані виправленого звіту узгоджуються з іншими матеріалами справи та апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на їх спростування. До матеріалів звіту долучені фотофрагменти об»єкту оцінки, Акт огляду пошкодженого майна від 13 жовтня 2015 року, виконаний представником ПП «Пліч-Опліч», звіт містить необхідне затвердження та підпис директора підприємства, а також підпис оцінювача.

Доводи апеляційної скарги в частині включення суми податку на додану вартість до загального розміру збитків, відхиляються колегією суддів, оскільки в даному випадку визначені звітом види робіт, які необхідні для відновлення квартири, не відносяться до операцій, які не є об»єктом оподаткування.

Твердження апеляційної скарги щодо бездіяльності позивачів, а саме їх відсутності у момент залиття та не вжиття заходів для зменшення ушкоджень, що вплинуло на збільшення обсягів пошкодженого майна, не мають фактичного підґрунтя, самі по собі є нелогічними, відтак відхиляються колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови у залученні до участі у справі в якості співвідповідача та третьої особи ТОВ «Фірма Компас» колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції за цим клопотання постановлено 16 травня 2016 року обґрунтовані ухвали, які містять мотиви і посилання на норми закону, яким суд керувався. Натомість апеляційна скарга не містить посилань на те, в чому полягає незаконність або необґрунтованість цих ухвал.

В частині доводів апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення судових витрат на користь ОСОБА_5, колегія суддів зазначає, що згідно даних квитанцій судовий збір за позивача ОСОБА_5 внесено її представником ОСОБА_2 Проте, особою, що звертається до суду із позовної заявою, є ОСОБА_5, яка уважається платником судового збору, а здійснення формального внесення коштів на рахунок банку не свідчить про те, що представник є платником судового збору в розумінні Закону України «Про судовий збір».

Оплата судового збору за подачу позову до суду є документально підтвердженою, судом першої інстанції відповідно до правил ст.88 ЦПК України вирішено питання про відшкодування судових витрат пропорційно до розміру позовних вимог, що задоволені судом.

В частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди апеляційна скарга доводів на спростування висновків суду не містить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов