РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

за участю секретаря Корнійчук В.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Рівному справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі-позивач), діючи через свого представника ОСОБА_5, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі-відповідачі), в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №0 від 14 листопада 2006 року по кредиту та процентах у розмірі 19 559, 41 дол. США та по пені у розмірі 37, 23 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0 від 14 листопада 2006 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредит (грошові кошти)у сумі 33 660 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 12,3 % річних кожного місяця, а останній зобов'язався щомісяця повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 10 листопада 2026 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки №59499 від 14 листопада 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 відповідно до якого вона зобов'язалася перед позивачем відповідати солідарно за виконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору.

Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 порушив взяті на себе договірні зобов'язання, не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 10 серпня 2016 року складає по кредиту та процентах у розмірі 19 559,41 дол. США, та по пені у розмірі 37,23 грн.

Позивач направляв відповідачам вимоги від 21 квітня 2016 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, які останні не виконали.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач не підтвердив належними і допустимими первинними доказами виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №0 від 14 листопада 2006 року щодо відкриття ОСОБА_3 поточного рахунку, видачі кредитних коштів у спосіб передбачений кредитним договором та їх отримання ОСОБА_3 З наданої позивачем виписки руху коштів по кредитному договору та про рух коштів по поточному рахунку №1800, по позичальнику ОСОБА_3, за період з 01 січня 2006 року по 30 листопада 2006 року, вбачається, що ця виписка не містить ознак первинного документу, оскільки не складена у день проведення банківської операції. Копія заяви на видачу готівки також не підтверджує видачу кредитних коштів ОСОБА_3 та не може братись до уваги, оскільки, умовами п.1.5. кредитного договору видача кредиту позичальнику готівковими коштами з каси банку не передбачена, а передбачено лише зарахування кредитних коштів, саме у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника №1800. Разом з тим, відсутність письмових доказів, у вигляді первинних документів, які б підтверджували відкриття банком поточного рахунку позичальнику та зарахування банком кредитних коштів позичальнику на поточний рахунок у безготівковій формі, ставить під сумнів їх подальшу видачу через касу готівкою. А відтак, і долучену банком заяву на видачу готівки, як доказ виконання позивачем взятих на себе зобов'язань. Окрім того, вказана заява це лише документ про намір отримати кредит готівкою. З листа Національного банку України від 09 вересня 2016 року, вих. №20-0004/75757 слідує, що станом на 09 вересня 2016 року в Єдиній інформаційній системі «Реєстр позичальників» НБУ відсутня інформація щодо простроченої заборгованості ОСОБА_3 перед банками України. Також вказує, що жодних належних і допустимих доказів отримання відповідачами письмового повідомлення (вимоги) Банку, з описом вкладення поштового конверту, про дострокове повернення кредиту, позивач суду не надав. Щодо знищення первинних документів позивачем вказав, що порядок та строки зберігання первинних банківських документів за кредитами, регулюється Положенням «Перелік документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання», затверджений Постановою Правління Національного банку України від 08.12.2004 року N 601, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 24 грудня 2004 р. за N 1646/10245, відповідно до якого документи про видачу й оформлення позик, кредитів, що видані банками юридичним і фізичним особам у національній та іноземних валютах зберігаються у банках України протягом 5-ти років після погашення позики, і ці строки зберігання документів, які визначені в цьому Переліку, є мінімальними та не підлягають зменшенню. З матеріалів позовної заяви банку та долучених його представником документів вбачається, що відповідно до умови п.1.2.1. термін кредитування з 14.11.2006 року по 10.11.2026 року, а відтак, кінцевий термін зберігання документів по даному кредитному договору становить 10.11.2031 року. Надана суду представником банку копія Акта №3 по Західному регіону про вилучення для знищення документів не відповідає вимогам закону.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»», правонаступником якого згідно статуту є позивач, та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0 (далі-кредитний договір).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору Банк зобовязався надати Позичальнику, а Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 33 660 дол. США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 14 листопада 2006 року по 10 листопада 2026 року. Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2. Договору.

Додатком №1 до кредитного договору визначено графік погашення кредиту, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 зобовязаний здійснювати платежі на виконання умов договору у період з 10 грудня 2006 року до 10 листопада 2026 року щомісячно у відповідному розмірі.

Згідно п.1.3.1. за використання кредитних коштів на перший місяць встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,3 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2. даного Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника в порядку, передбаченому п.9.2. даного Договору, про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування, застосовується розмір процентної ставки встановлений за цим Договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.1.5. кредитного договору кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника №1800 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі, згідно заяви на видачу готівки від 14 листопада 2006 року на поточний рахунок позичальника №1800 були перераховані кошти в сумі 33 660 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_3 №1800 за 14 листопада 2006 року, випискою за кредитним договором за 14 листопада 2006 року, копією меморіального ордеру від 14 листопада 2006 року.

Відповідно до п.4.1. кредитного договору Позичальник зобовязується використовувати кредит на зазначені у цьому Договорі цілі та здійснювати повернення отриманого кредиту, сплату нарахованих процентів, комісій та інших платежів у порядку та терміни встановлені Договором.

Згідно п.7.1. кредитного договору за порушення Позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених Договором, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню.

Також для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором було укладено договір поруки №59499 від 14 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, відповідно до якого остання зобов'язувалася перед позивачем відповідати солідарно за виконання ОСОБА_3, усіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору.

Частинами першою та другою статті 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого суду позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_3 свої зобовязання за договором належним чином не виконує в результаті чого станом на 10 серпня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить: по кредиту та процентах у розмірі 19 559,41 дол. США, з яких: 19 052,99 дол. США - заборгованість за кредитом; 506,42 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; по пені у розмірі 37,23 грн., яка складається з: 36,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 0,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. Даний розрахунок суд визнає обґрунтованим і таким, що відповідає умовам договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3

21 квітня 2016 року позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги про сплату протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення простроченої заборгованості і простроченої заборгованості за процентами. Вказані вимоги були отримані відповідачами 26 квітня 2016 року та 16 травня 2016 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки в судовому засіданні зясовано, що відповідачем ОСОБА_3 допущено порушення термінів оплати за кредитним договором, тому у позивача виникло право вимагати від відповідачів повернення в повному обсязі кредиту, процентів за користування ним та пені.

Доводи представника відповідачів про те, що позивач не підтвердив належними і допустимими доказами виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №0 від 14 листопада 2006 року щодо видачі кредитних коштів та їх отримання ОСОБА_3 на увагу не заслуговують, оскільки згідно із ч.3 ст.6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та Міжнародних стандартів фінансової звітності.

У відповідності до п.5.4 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 року, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п.5.6). Згідно із п.8.16 вказаного Положення підтвердженням повного та своєчасного здійснення операції є документи, які свідчать про те, що ця операція була виконана та інформація про неї внесена в регістри бухгалтерського обліку. До письмових підтверджень належать і самі записи в регістрах бухгалтерського обліку.

За таких обставин, суд вважає вказані вище документи належними доказами підтвердження надання ОСОБА_3 кредитних коштів в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Представником відповідача не надано суду жодного доказу на спростування доводів представника позивача, доказів невиконання позивачем умов кредитного договору в частині надання кредитних коштів у повному обсязі. Суд зауважує, що кредитний договір укладений позивачем та ОСОБА_3 ще 14 листопада 2006 року, ОСОБА_3 виконував взяті на себе зобовязання відповідно до кредитного договору в період з 14 листопада 2006 року по 17 серпня 2015 року включно здійснюючи щомісячне фактичне погашення заборгованості за наданим кредитом. Наявність будь-яких звернень ОСОБА_3 до банку з приводу не отримання кредиту чи отримання кредиту не у повному розмірі судом не встановлено.

Доводи представника відповідачів про те, що позов є передчасним, у позивача право на дострокове повернення кредиту, у тому числі і на примусове задоволення своїх вимог не виникло, так як жодних належних і допустимих доказів отримання відповідачами письмового повідомлення (вимоги) Банку, з описом вкладення поштового конверту, про дострокове повернення кредиту, позивач суду не надав на увагу не заслуговують, оскільки як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, пред'явленням вимоги до боржника та поручителя є як направлення/вручення їм вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до них позову, а боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

При цьому вирішуючи питання щодо права позивача вимагати повернення кредиту, процентів за користування ним, в іноземній валюті, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статями 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки вони є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Саме такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України №6-145цс15 від 24 вересня 2014 року та №6-190цс15 від 16 вересня 2015 року, що відповідно до частини першої статті 360-7 мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Як вбачається з матеріалів справи Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» з 24 грудня 2001 року мав банківську ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором №0 від 14 листопада 2006 року по кредиту та процентах у розмірі 19 559,41 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 лютого 2017 року становить 527 573,42 грн., з яких: 19 052,99 дол. США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 513 913,82 грн., 506,42 дол. США, що еквівалентно 13 659,60 грн. - заборгованість за процентами, та по пені у розмірі 37,23 грн.

Відсутність відомостей в Єдиній інформаційній системі «Реєстр позичальників» щодо простроченої заборгованості ОСОБА_3 перед банками України не спростовує висновків суду, оскільки відповідно до п. 1.2 Положення про єдину інформаційну систему «Реєстр позичальників», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27 червня 2001 року №245, єдина інформаційна система "Реєстр позичальників" створюється і функціонує на добровільних (договірних) засадах для зменшення ризиків, що виникають при обслуговуванні юридичних та фізичних осіб (далі - клієнти) у банках України внаслідок неповної інформації про клієнта. Таким чином, внесення відомостей до «Реєстру позичальників» є правом, а не обовязком банку, і відсутність у ньому відомостей щодо простроченої заборгованості не може свідчити про відсутність такої.

Відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню, на підставі статті 88 ЦПК України з кожного з відповідачів необхідно стягнути половину від 7 282 грн. 02 коп. на користь позивача в якості відшкодування понесених ним у справі судових витрат, що становить 3 641 грн. 01 коп. з кожного.

Керуючись статтями 5, 11, 192, 203, 204, 215, 526, 553, 610, 611, 625, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) солідарно з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором №0 від 14 листопада 2006 року по кредиту та процентах у розмірі 19 559 (девятнадцять тисяч пятсот пятдесят девять) доларів США 41 цент та по пені у розмірі 37 (тридцять сім) гривень 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження м. Харків, просп. Московський, 60) судові витрати у розмірі 3 641 (три тисячі шістсот сорок одна) гривня 01 копійка.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження м. Харків, просп. Московський, 60) судові витрати у розмірі 3 641 (три тисячі шістсот сорок одна) гривня 01 копійка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 27 лютого 2017 року.

Суддя О.О. Першко