Справа № 453/423/16-ц
№ провадження 2/453/44/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого-судді Ясінського Ю.Є.

при секретарі Гринюк Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням та заїздом загального користування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, в особі представника за дорученням ОСОБА_3, звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у користуванні будинковолодінням розташованим в с. В.Синьовидне по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області, та квартири, що розташована в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 102а, Сколівського району Львівської області шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_2 перенести новозбудовану господарську будівлю розташовану в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 124 Сколівського району Львівської області на відстань, яка відповідає вимогам ДБН України, зобовязати відповідача демонтувати огорожу, яка розміщена на заїзді загального користування, що веде до будинковолодіння, розташованого в смт. В. Синьовидне, по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області, та квартири, що розташована в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 102а, Сколівського району Львівської області, які належать ОСОБА_1, стягнути судові витрати та витрати на юридичну допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області, та земельна ділянка, площею 0.1050 га, надана на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 Також на праві приватної власності йому належить однокімнатна квартира, площею 12.73 м2, загальною площею 19.11 м2, розташована в с. В.Синьовидне по вул. С. Стрільців, 102а, Сколівського району Львівської області, яку він набув на підставі договору купівлі продажу квартири від 13.10.1997р., Відповідач, будучи сусідом по будинковолодінню та землекористуванню восени 2015 року обладнав на своїй земельній ділянці з бетонних блоків стаціонарну господарську будівлю. Ця будівля збудована ним самочинно, з порушенням будівельних та пожежних норм. Відповідачем порушено вимоги ДБН 360-92, дод.3.1, табл.1. Крім того, будівля затінює земельну ділянку позивача і вода з даху під час негоди потрапляє у його город, затоплюючи його. Перевірками, що проводились посадовими особами Департаменту Держархбудінспекції України та Сколівським РВ ГУ ДСНС України у Львівській області, встановлено порушення відповідачем вимог ДБН та архітектурно будівельних норм при будівництві господарської будівлі. 14.03.2016р. відповідач на початку заїзду загального користування, що веде з центральної дороги селища в будинковолодіння та квартиру позивача, забетонував два металічні стовпці та встановив металічну огорожу, яку закриває на ключ. Потрапити без присутності та дозволу відповідача в своє будинковолодіння та квартиру неможливо. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позов підтримали, просять його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. У попередніх судових засіданнях, а саме 02.06.2016 року та 17.10.2016 року, позов заперечив. Додатково пояснив, що він дійсно встановив огорожу (браму, хвіртку) на заїзді спільного користування, який веде до належних йому та позивачу житлових будинків, дозволу у позивача ОСОБА_1 на встановлення огорожі, він не питав, встановив її на власний розсуд. Після того, як огорожа була встановлена, він надавав ключі позивачу, щоб він мав можливість користуватись спільним заїздом, однак останній відмовився. Вважає, що підстав для задоволення позову не має.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, подав суду заперечення на позов за вх. №1758 від 30.05.2016 року, ствердив, що поданий позов є незаконним та необґрунтованим. Вважає, що позивач вводить суд в оману стверджуючи, що в нього немає іншого заїзду, оскільки відповідно до плану меж земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки :002:0505, чітко видно, що пунктом Е-Д позначено землі загального користування де знаходиться фіртка, а при бажанні можна зробити ще один заїзд, щоб безперешкодно потрапити до свого будинковолодіння по вул. С.Стрільців, 126.

Представник третьої особи Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області ОСОБА_6 позов підтримав і пояснив, що відповідач по справі весною 2016 року зробив реконструкцію господарської будівлі та незаконно встановив ворота на спільному проїзді, що веде до належного ОСОБА_1 будинковолодіння, що в смт. В. Синьовидне, по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області та квартири, що розташована в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 102а, Сколівського району Львівської області. Просить позов задоволити, оскільки встановлена відповідачем огорожа перешкоджає вільному доступу позивача до належного йому будинковолодіння.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши належну оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачу ОСОБА_1 належить будинковолодіння в смт. В. Синьовидне, по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області та квартира, що розташована в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 102а, Сколівського району Львівської області, відповідач ОСОБА_2 є власником будинку, що в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 124, Сколівського району Львівської області, між ними виник спір щодо усунення перешкод в користуванні спільним заїздом, що веде до належних їм будинків.

В судовому засіданні встановлено, що даний проїзд є історично-складеним проїздом загального користування, та веде з центральної дороги селища до будинковолодіння сторін. Даний заїзд не входить в склад земельних ділянок жодної сторони і належить до земель запасу сільської ради, не виділявся у встановленому порядку сторонам у справі, ніким не приватизований.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, є власником житлового будинку по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області, квартири, що розташована в смт. В.Синьовидне по вул. С. Стрільців, 102а, Сколівського району Львівської області та земельної ділянки, розташованої по вул. С.Стрільців, Сколівського району Львівської області, площею 0,1050 га, з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, від 03.05.2007р. (реєстраційний №612), належить житловий будинок по вул. С.Стрільців, 124 Сколівського району Львівської області. Документи, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою на якій розташований його будинок, відсутні.

Статтею 48 Закону України "Про власність" визначено, що Україна законодавчо забезпечує громадянам... рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. ст. 90, 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, їх порушені права підлягають відновленню в порядку, встановленому законом та власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно з ч. 2 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення права на землю кожного з них, у тому числі при зберіганні межових знаків.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

В матеріалах справи наявний акт комісії, складений 27.01.2016 року, в складі секретаря селищної ради, інженера землевпорядника та юриста селищної ради, голови комісії з питань охорони навколишнього природного середовища, будівництва благоустрою та земельних відносин, члена комісії з питань охорони навколишнього природного середовища будівництва благоустрою та земельних відносин, інспектора поліції, головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури Сколівської РДА, начальника відділу Держгеокадастру, при участі сторін та їх представників, згідно якого на час обстеження заїзд загального користування, який веде до належного ОСОБА_1 будинковолодіння, що в смт. В. Синьовидне, по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області та квартири, що розташована в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 102а, Сколівського району Львівської області, а також будинку відповідача ОСОБА_2, що в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 124, Сколівського району Львівської області, був вільний від перешкод (огорожа відсутня).

Разом з тим, в судовому засіданні було оглянуто оригінали фотографій, та встановлено, що новозбудована господарська будівля розташована впритул до металевого загородження поряд із будинком позивача ОСОБА_1, що в смт. В. Синьовидне, по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області, а на початку заїзду загального користування, що веде з центральної дороги селища до будинковолодіння сторін, встановлено металічну огорожу, яку відповідач ОСОБА_2 встановив у березні 2016 року. Даний факт не оспорювався сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що відповідач як власник господарської будівлі здійснив її реконструкцію без будівельного паспорта та права на виконання будівельних робіт, позивач зобовязаний довести істотність порушення відповідачем будівельних норм і правил.

Натомість, позивачем не доведено, що відповідачем допущено істотне порушення будівельних норм і правил (зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність), а також те, що відхилення від проекту є істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб.

Згідно п.п.22-25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) № 6 від 30.03.2012 року знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення особи до відповідальності.

У необхідних випадках для зясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК України.

Клопотання про проведення експертизи позивачем не заявлялось.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач здійснив реконструкцію господарської будівлі з порушенням норм ДБН 360-92, дод.3.1, табл.1, порушив його права власника та, що йому створені фактичні перешкоди для користування й розпорядження своїм майном, що згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, може бути підставою для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням, шляхом зобовязання відповідача перенести реконструйовану господарську будівлю, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Щодо вимоги позивача про зобов»язання відповідача демонтувати огорожу, така підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, відповідач самовільно встановив огорожу (браму, хвіртку) позбавивши позивача вільно користуватися спільним заїздом, що веде до належного йому будинковолодіння розташованого в смт. В. Синьовидне, по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області та квартири, що розташована в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 102а, Сколівського району Львівської області. Факт встановлення на початку спільного заїзду огорожі (брами, хвіртки) яку можна закрити на ключ, відповідачем визнається та підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Відтак із врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача 275 грн. сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень.

Керуючись ст. ст. 10-12, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 демонтувати огорожу, яка розміщена на заїзді загального користування, що веде до будинковолодіння розташованого в смт. В. Синьовидне, по вул. С. Стрільців, 126, Сколівського району Львівської області та квартири, що розташована в смт. В. Синьовидне по вул. С. Стрільців, 102а, Сколівського району Львівської області, які належать ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275 (двісті сімдесят пять) гривень сплаченого судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Сколівського районного суду

Львівської області ОСОБА_7

Повний текст рішення виготовлено 15.02.2017 року