У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту утримання спадкодавця, встановлення факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, усунення від права спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її представником ОСОБА_6, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входила квартира АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом є батьки померлої: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також чоловік ОСОБА_10 ( її батько) та вона, її неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вважає, що ОСОБА_8, як спадкоємця за законом, необхідно усунути від права на спадкування 1/8 частини вищевказаної квартири після смерті її матері, оскільки за життя її мати придбала для неї вказану квартиру. У зв'язку з тим, що на той час ОСОБА_4 була неповнолітньою й громадянкою РФ батьками було вирішено оформити право власності на квартиру на її матір ОСОБА_7, оскільки ніхто не передбачав її раптової смерті . За правилами ст. 1261 ЦК України спірна квартира після смерті її матері розподілена між спадкоємцями за законом у рівних частках по 1/8: між чоловіком та батьками спадкодавця.

Вважає, що ОСОБА_8 не мав ніякого відношення до придбаної спірної квартири, а тому не оформив на своє ім'я 1/8 частини цієї квартири, на яку він мав право за законом після смерті його доньки. При цьому дід не виконував обов'язку щодо утримання померлої, не надавав їй допомоги на лікування та існування.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 26 лютого 2008 року він склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Десятої харківської державної нотаріальної контори, згідно з яким заповів все своє майно дружині ОСОБА_5.

28 січня 2015 року та 28 лютого 2015 року відповідач звернулася до Десятої харківської нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Згідно з заповітом відповідач поряд з іншим майном, не маючи родинних зв'язків з її матір'ю, отримала право спадкувати на 1/8 частини спірної квартири на АДРЕСА_1.

Позивач просила суд встановити факт утримання нею та її батьком спадкодавця ОСОБА_7 та факт одноосібних витрат на утримання спадкового майна; усунути від прав на спадкування за законом ОСОБА_8 на спадкове майно після смерті ОСОБА_7, а саме: на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1; визнати відповідача такою, що не має права на спадкування за заповітом на 1/8 частини квартири; визнати за неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частини спірної квартири; зобов'язати реєстраційний орган зареєструвати право власності на цю частку за нею та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення у справі по суті позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходили із недоведеності факту ухилення ОСОБА_8 від обов'язку щодо утримання спадкодавця, також не надано суду доказів на підтвердження того, що він мав можливість надавати таку допомогу, оскільки на момент смерті ОСОБА_7 йому було 69 років, він був пенсіонером. Суд правильно відхилив доводи позивача про те, що ОСОБА_8 не отримував свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину спірної квартири, тому що не мав наміру її отримувати, оскільки свідоцтво лише юридично закріплює право власності особи та за його відсутності особа не позбавляється права власності на належне їй майно.

Крім того, як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер, відповідно він не може бути усунений від права на спадкування.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
Л.М. Мазур