УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Чортківської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання права власності на новозбудовану частину будинку та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_9, на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи та просила скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04 лютого 2011 року, видане на ім'я ОСОБА_10, в частині реєстрації права власності на 53/100 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 та гараж; визнати за нею право власності на: прибудову до житлового будинку на АДРЕСА_2 загальною площею 97,5 кв. м, житловою площею 49,8 кв. м, вартістю 302 585,00 грн, що складається з наступних приміщень: коридору загальною площею 12,6 кв. м, (позначений «1-1»), кухні площею 23,6 кв. м, «1-6»; санвузла площею 10,4 кв. м «1-7»; входу в підвал площею 1,1 кв. м «1-8»; кімнати в мансарді площею 21,6 кв. м «1-9»; кімнати в мансарді площею 28,20 кв. м «1-10», гаража площею 30,4 кв. м вартістю 58 211,00 грн.

В обґрунтування позову посилалась на те, що згідно договору купівлі-продажу від 18 грудня 1991 року вона придбала домоволодіння у АДРЕСА_3. На час придбання загальна площа житлового будинку становила 78,9 кв. м, житлова 40,5 кв. м. У період з грудня 2004 року по серпень 2005 року позивач отримала всі необхідні дозвільні документи та розпочала за власні кошти будівництво гаража з літньою кухнею на земельній ділянці поряд з будинком. Основні будівельні роботи нею були проведені в період з 2005 по 2007 рік і в 2010 році збудована літня кухня була оформлена як прибудова до житлового будинку на АДРЕСА_2 загальною площею 97,5 кв. м, житловою 49,8 кв. м.

26 грудня 1995 року позивач склала заповіт, який у 2007 році скасувала, вирішивши здійснити поділ житлового будинку між дітьми шляхом дарування старого будинку синові ОСОБА_10, а новозбудовану прибудову до будинку залишити у своїй власності та в подальшому, як спадкове майно, передати у власність дочці ОСОБА_7

03 вересня 2007 року позивач подарувала належний їй будинок загальною площею 78,9 кв.м, житловою площею 40,5 кв. м своєму синові. Після смерті сина ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивач у травні 2014 року знайшла правовстановлюючі документи на будинок, в яких вказано, що рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради від 19 січня 2011 року право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 загальною площею 169,5 кв. м, житловою площею 100,1 кв. м, гараж та огорожу в цілому зареєстровані за ОСОБА_10, внаслідок чого 04 лютого 2011 року йому було видано свідоцтво на право власності. Тобто, Чортківською міською радою за ОСОБА_10 зареєстровано право власності не лише на подарований йому будинок площею 78,9 кв. м, а й на прибудову до будинку та гараж, які позивач не передавала та не мала наміру передавати у власність, чим незаконно позбавлено її права власності на належне їй майно - прибудову, що становить 53/100 всього будинку, та гараж.

Позивач зазначала, що у лютому 2011 року були зроблені лише чорнові роботи з будівництва прибудови та гаража і вказані приміщення не були придатні для використання. На час розгляду справи оздоблювальні роботи повністю завершені лише в санвузлі, придатними для користування є також коридор і кухня (тобто, лише приміщення, що знаходяться на першому поверсі), а в інших приміщеннях прибудови та в гаражі оздоблювальні роботи ще не розпочинались, тому раніше позивач не вважала за необхідне звертатись у відповідні органи для введення будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на новостворену частину будинку.

Разом з тим, з сертифіката відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 29 жовтня 2010 року, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області засвідчила, що житловий будинок загальною площею 169,5 кв. м є закінчений будівництвом об'єкт і відповідає усім необхідним стандартам, нормам і правилам. Таким чином, будинок був введений в експлуатацію ще восени 2010 року без відома позивача за зверненням її померлого сина, внаслідок чого відповідачем і була проведена реєстрація права власності, про що позивач дізналась лише у травні 2014 року.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно та визнати за нею право власності на новозбудовану частину будинку.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04 лютого 2011 року серії НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_10, в частині реєстрації права власності на загальну площу 97,5 кв. м, житлову площу 49,8 кв. м в житловому будинку та гараж.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на прибудову до житлового будинку на АДРЕСА_2 загальною площею 97,5 кв. м, житловою площею 49,8 кв. м, що складається з наступних приміщень: коридору, позначеного в плані «1-1» загальною площею 12,6 кв. м; кухні «1-6» площею 23,6 кв. м; санвузла «1-7» площею 10,4 кв. м; входу в підвал «1-8» площею 1,1 кв. м; кімнати в мансарді «1-9» площею 21,6 кв. м; кімнати в мансарді «1-10» площею 28,20 кв. м, а також на гараж площею 30,4 кв. м. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Чортківського районного суду від 02 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати за позовні вимоги немайнового характеру, доплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 05 січня 2016 року рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_9, просить скасувати рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 січня 2016 року та залишити в силі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 правомірно, на підставі наявних дозвільних документів здійснила будівництво (створила) нерухомого майна (прибудову та гараж), яке введено в експлуатацію, а тому вона є власником цього майна, а її право потребує захисту відповідно до положення ст. 392 ЦК України, оскільки це право не визнається спадкоємцем майна померлого ОСОБА_10 - третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - дочкою ОСОБА_8

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивач не набула право власності на спірний об'єкт, а тому це право не підлягає захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради № 80 від 20 березня 1991 року ОСОБА_6 придбала у виконавчого комітету житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 49,5 кв. м, в тому числі житловою 40,5 кв. м, який відповідно експлікації та поверхового плану складався з підвалу площею 21,7 кв. м, позначений «під-І»; тамбуру площею 7,7 кв. м, позначений «І»; кухні площею 9 кв. м, позначений «1-1»; кімнати площею 0,7 кв. м, позначена «1-2»; кімнати площею 14,9 кв. м, позначена «1-3»; кімнати площею 14,9 кв. м, позначена «1-4».

Згідно рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради № 6 від 19 січня 2006 року ОСОБА_6 надано дозвіл на будівництво гаража з літньою кухнею по АДРЕСА_1

Згідно будівельного паспорта на будівництво гаражу з літньою кухнею в АДРЕСА_1 проекту, дозволу на виконання будівельних робіт № 121 від 05 серпня 2005 року, виданих на ім'я ОСОБА_6, вона є забудовником даних приміщень загальною площею 58,95 кв. м, площею забудови 73,49 кв. м.

ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,0710 га в межах згідно з планом, для обслуговування житлових та господарських будівель в АДРЕСА_1 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого Чортківською міською радою 10 квітня 2000 року.

Згідно договору дарування від 3 вересня 2007 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_10 житловий будинок площею 40,5 кв. м, загальною площею 78,9 кв. м, позначений у плані літерою «А», огорожа «1».

Згідно свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно від 04 лютого 2011 року, ОСОБА_10 є власником житлового будинку з господарською будівлею та спорудою в АДРЕСА_1, загальною площею 169,5 кв. м, житловою площею 100,1 кв. м, гаражу, огорожі.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-131цс14.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 331 ЦК України та ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після завершення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, та державної реєстрації права власності.

Таким чином до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації, право власності на цей об'єкт не виникає.

З урахуванням того, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки позивач право власності на спірний об'єкт у передбаченому законом порядку не набула, то це право не підлягає захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Крім цього виходячи зі змісту ч. 2 ст. 331 ЦК України, визнання у судовому порядку права власності на новостворене майно суперечить вимогам статей 15, 331 ЦК України.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_9, відхилити.

Рішенняапеляційного суду Тернопільської області від 05 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова