Справа №591/6687/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/684/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 соціального захисту населення Сумської міської ради і ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_4

про стягнення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_3 соціального захисту населення Сумської міської ради (далі ОСОБА_3) задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму безпідставно отриманої грошової допомоги за період з 05 січня 2015 року по 09 вересня 2015 року у розмірі 3596 грн. 84 коп. та сплачений судовий збір у сумі 1378 грн.

ОСОБА_3 з рішенням в частині незадоволених вимог не погодився, оскаржив його в апеляційному порядку та, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за період з 09 вересня 2015 року по 04 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.

Зазначає, що підставою для призначення допомоги відповідачу за спірний період стала подана ним заява, яка ОСОБА_3 задоволена і відповідна допомога призначена на 6 місяців, тобто з 05 липня 2015 року по 04 січня 2016 року. Проте на момент звернення відповідачем не дотримані вимоги Порядку в частині дії заборони для призначення допомоги у випадку наявності у володінні сімї двох і більше автомобілів, про що відповідач ОСОБА_3 не повідомив. При цьому доводи суду щодо виключення такої заборони з 09 вересня 2015 року та необхідності здійснити перерахунок виплаченої допомоги є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 змінює відповідні перерахунки призначеної допомоги лише у звязку зі змінами у складі сімї отримувача допомоги за заявою представника сімї чи за інформацією компетентного органу.

ОСОБА_4 з рішенням суду першої інстанції також не погодився. Посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, неповне зясування обставин у справі, їх недоведеності, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовує тим, що оскільки обмежувальна норма на володіння двома автомобілями з 09 вересня 2015 року скасована і з цього часу не впливає на призначення допомоги, тому на підставі ч. 2 ст. 5 ЦК України, ст. 58 Конституції України скасування обмежувальної норми має зворотну дію у часі. Крім того вважає, що продав виявлений перевіркою другий автомобіль, оскільки у лютому 2013 року отримав за нього кошти і надав право іншій особі розпорядитися ним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_4, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі заяв ОСОБА_4 від 05 січня 2015 року і 13 липня 2015 року та відповідних документів, поданих до ОСОБА_3, заявнику призначена виплата грошової допомоги щомісяця з 05 січня 2015 року по 04 липня 2015 року та з 05 липня 2015 року по 04 січня 2016 року (а.с. 10,16).

За вказаний період відповідачу виплачена допомога на загальну суму 5304 грн.

Правовою підставою для нарахування та виплати грошової допомоги відповідачу був Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений Постановою КМУ «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01.10.2014 року № 505.

Абзацом 3 п. 6 вказаного вище Порядку було передбачено, що грошова допомога не призначається, якщо у володінні сімї є два або більше транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції. При цьому, не враховуються транспортні засоби, одержані чи придбані на пільгових умовах через уповноважені органи, а також транспортні засоби вітчизняного виробництва, які перебувають в експлуатації більш як 10 років з дати випуску, та інші транспортні засоби, що перебувають в експлуатації протягом більш як 15 років з дати випуску.

Зазначене обмеження діяло до набрання чинності з 09 вересня 2015 року Постанови КМУ «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» № 636 від 26 серпня 2015 року, якою абз. 3 п. 6 вказаного вище Порядку виключений.

05 серпня 2016 року ОСОБА_3 зясовано, що у ОСОБА_4 знаходяться у власності автомобілі Skoda Fabia 1390 та ВАЗ 11183-110 1596 (а.с.17).

Вказана інформація підтверджується також результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України та актом Державної фінансової інспекції в Сумській області № 02-07/6 від 29 вересня 2016 року (а.с.18, 24-27)

У звязку з наявністю у володінні відповідача двох транспортних засобів позивач рішеннями від 10 серпня 2016 року відмовив у наданні ОСОБА_4 грошової допомоги з 05 січня 2015 року та з 05 липня 2015 року (а.с. 19, 20).

Розпорядженням ОСОБА_3 від 10 серпня 2016 року відповідача зобовязано повернути надміру отримані кошти допомоги як переміщеній особі на проживання готівкою за період з 05 січня 2015 року по 04 січня 2016 року у звязку з виявленням інформації щодо подання заявником недостовірних даних, розмір якої згідно з розрахунком від 16 серпня 2016 року склав 5304 грн. (а.с. 21, 22).

10 вересня 2016 року відповідачу було направлено вимогу про повернення вказаних вище коштів до 25 вересня 2016 року в добровільному порядку (а.с.23).

Проте у добровільному порядку виплачені кошти відповідач не повернув, у звязку з чим позивач вважає свої права порушеними та звернувся з вимогами про їх стягнення.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що обмежувальна норма щодо наявності у володінні сімї двох або більше транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції для призначення грошової допомоги, діяла до 09 вересня 2015 року, а тому законних підстав для отримання допомоги відповідач за період з 05 січня 2015 року по 09 вересня 2015 року у сумі 3596,84 грн. не мав. Крім того, суд вважав, що передача автомобіля третім особам на підставі довіреності відповідно до ст.ст. 238, 244 ЦК України не є належним оформленням переходу права власності на автомобіль, оскільки особа, яка видала довіреність, може у будь-який час її скасувати відповідно до положень ст. 249 ЦК України.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Як зазначалося вище, правовою підставою для призначення і виплати відповідачу грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі був Порядок від 01 жовтня 2014 року № 505, положення якого діяли на момент звернення ОСОБА_4 з відповідними заявами про призначення допомоги.

На основі поданих відповідачем відомостей йому призначено і виплачено відповідну допомогу, проте ОСОБА_3 зясовано, що правових підстав для нарахування і виплати допомоги не було, оскільки відповідач є власником двох автомобілей.

Заперечуючи зазначену обставину, ОСОБА_4 вказував, що надав доручення на управління та продаж автомобіля марки ВАЗ 11183-110 1596, 2006 року випуску ще у лютому 2013 року, а фактично здійснив його продаж, отримавши за автомобіль кошти.

Проте обставина надання доручення на управління та продаж автомобіля не свідчить про відчуження транспортного засобу у встановленому законом порядку.

Таким чином, у власності відповідача перебували два транспортних засоби на момент подання заяв про призначення державної допомоги, а відтак ОСОБА_4 подав неправдиві відомості і правових підстав для отримання грошової допомоги за період з 05 січня по 09 вересня 2015 року у нього не було з огляду на діюче на момент виплати допомоги обмеження, передбачене п. 6 Порядку від 01 жовтня 2014 року № 505.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

З огляду на відсутність правової підстави для отримання відповідачем грошової допомоги за вище зазначений період, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про її повернення ОСОБА_3 шляхом стягнення 3596,84 грн. на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Доводи ОСОБА_4 про невідповідність зазначеного висновку місцевого суду положенням ст. 58 Конституції України є безпідставними.

Відповідно до вказаної норми закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідальністю є встановлена законом та іншими нормативно-правовими актами санкція, яка застосовується державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій, правопорядку. Застосовуються санкції для відновлення права та попередження правопорушень.

Проте Порядок надання щомісячної адресної допомоги, зокрема пункти 6, 11 та 12, не встановлюють юридичну відповідальність, а регламентують механізм надання щомісячної адресної допомоги, тобто визначають умови для реалізації права та порядок дій державного органу у випадку виявлення недостовірних відомостей, які подані адресатами грошової допомоги.

Таким чином, скасування обмеження на володіння двома транспортними засобами для реалізації права на отримання грошової допомоги свідчить про встановлення відповідного права, а не скасування юридичної відповідальності особи, а тому норма ст. 58 Конституції України до спірних правовідносини застосована бути не може.

Отже, оскільки обмежувальна норма була скасована, тому для отримання відповідачем грошової допомоги, починаючи з 09 вересня 2015 року по 04 січня 2016 року існувала відповідна правова підстава.

Не погоджуючись з такими висновками місцевого суду, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказує, що у своїй діяльності керується виключно законом, яким встановлено випадки здійснення перерахунку призначеної допомоги і лише за зверненням її одержувача.

Проте зазначені доводи заявника апеляційної скарги не можуть бути підставою для обмеження відповідача у праві на таку допомогу, яка фактично ним вже отримана, оскільки з 09 вересня 2015 року існувала правова підстава для її нарахування та виплати.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції також не спростовують.

З огляду на наведене та, враховуючи, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, надана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 соціального захисту населення Сумської міської ради і ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: