Провадження №2/760/1057/17
Справа №760/9239/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Здорик Л.В., Калашнік Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, третя особа: Державне госпрозрахункове підприємство "Укрінформзв'язок" про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в травні 2016 року звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України і просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 280 000 грн., а також судові витрати

Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що 02 грудня 2010 року між ним та відповідачем було укладено контракт, згідно якого його було призначено на посаду генерального директора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» строком на 5 років, 08.12.2010 по 07.12.2015.

Позивачем зазначено, що пунктом 2 вказаного контракту передбачено, що на підставі контракту виникають трудові відносини між ОСОБА_2, як керівником державного підприємства, та Адміністрацією державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, як органом управління майном цього підприємства.

Позивач вказав, що у відповідності до Наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України № 659 від 30.10.2015, його на підставі підпункту «а» пункту 26 розділу 5 контракту, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту було звільнено. Одночасно зі звільненням була видана трудова книжка, однак відповідач про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, його не повідомив, повний розрахунок при звільненні не здійснив, відповідну довідку про роботу на підприємстві не надав.

Пояснено, що в період дії контракту наказом Адміністрації Державної

служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (як органу виконавчої влади до сфери управління якого належить ДГП «Укрінформзв'язок») № 607 від 30.10.2012 «Про ліквідацію Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» прийнято рішення про припинення діяльності державного підприємства. Одночасно вказаним наказом вирішено питання: призначено головою комісії з ліквідації ДГП «Укрінформзв'язок» заступника Голови Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України ОСОБА_3; затверджено персональний склад комісії з ліквідації ДГП «Укрінформзв'язок»; визначено про необхідність повідомлення державного реєстратора про прийняте рішення щодо припинення діяльності ДГП «Укрінформзв'язок» шляхом його ліквідації; встановлено строк для заявлення вимог кредиторами ДГП «Укрінформзв'язок»; працівників ДГП «Укрінформзв'язок», які не беруть участь у ліквідації, зобов'язано звільнити відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Позивач посилається на те, що згідно ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент ухвалення наказу № 607 від 30.10.2012) кредитори мають право заявити свої і претензії до боржника, який ліквідується, в місячний строк з дня офіційного оприлюднення ухвали про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, однак в порушення вимог наказу № 607 від 30.10.2012 його звільнено не було, розрахунок не проведено.

Позивачем зазначено, що діючи в його інтересах, 30.12.2015 адвокатом ОСОБА_4 на адресу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та ліквідатора і Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» було надіслано адвокатські запити стосовно надання інформації згідно контракту від 02.12.2010 про розмір нарахованої позивачу заробітної плати за кожен місяць з грудня 2010 року по грудень 2015 року, розмір виплаченої позивачу заробітної плати із зазначенням періоду виплат, розмір невиплаченої позивачу заробітної плати із зазначенням періоду, про розмір загальної заборгованості по заробітній платі перед ним; а також надати засвідчену належним чином копію довідки про роботу та заробітну плату.

Зазначено, що 12.01.2016 відповідач адвокатський запит отримав, але відповіді на нього не надав, 04.01.2016 ліквідатор Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» адвокатський запит отримав, та за результатами його розгляду надано відповідь-лист від 15.01.2016 №1-2016, у відповідності до якого, ДГП «Укрінформзв'язок» не має більшої частини бухгалтерських документів підприємства, у зв'язку з чим не має можливості надати інформацію на адвокатський запит.

Виходячи з вищенаведеного, позивач посилається на порушення відповідачем законодавства про працю, та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 280 000 грн.

У липні 2016 року від представника відповідача на адресу суду надійшло заперечення на вказаний позов, обґрунтоване наступним.

Так, представник відповідача посилається на те, що відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Вказав, що сторонам при укладенні контракту надано право самостійно установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність.

Представник відповідача пояснив, що при вирішенні питання про звернення до суду позивачем не враховано, що відповідно до частини п'ятої статті 74 Господарського кодексу України держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобов'язаннями, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

У запереченні міститься посилання на те, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» (Постанова № 203) оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, провадяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства.

Представник відповідача посилається також на пункт 8 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності при найманні на роботу, затверджене Постановою № 203, згідно якого умови оплати праці керівника підприємства визначаються у контракті й повинні встановлюватися у прямій залежності від результатів виробничо- господарської діяльності підприємства.

Представник відповідача стверджує, що позивачем не взято до уваги, що відповідно до пункту 19 контракту, за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику посадового окладу, премії, надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи. Зі змісту пункту 7.2 Статуту Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзвязок», затвердженого наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 15.12.2008 № 209, випливає, що витрати на оплату праці несе Підприємство.

Вказав, що норми Положення № 411 не містять обов'язку Адміністрації Держспецзв'язку виплачувати заробітну плату керівникам підприємств, які віднесено до сфери управління Адміністрації Держспецзв'язку.

Також пояснено, що відповідно до наказу Адміністрації Держспецзв'язку від 30.10.2012 № 607 «Про ліквідацію Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» прийнято рішення про ліквідацію Підприємства та визначено персональний склад комісії з його ліквідації.

Представник відповідача посилається на те, що наказ М 607 оскаржувався позивачем в судовому порядку та постановою Вищого адміністративного суду України від 22.05.2013 у справі № 2а-15918/12/2670 за позовом генерального директора ДГП «Укрінформзв'язок» ОСОБА_1 до Адміністрації Держспецзв'язку, третя особа - Кабінет Міністрів України, касаційну скаргу Адміністрації Держспецзв'язку задоволено та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні вимог Позивача про визнання та скасування наказу № 607 - відмовлено повністю.

Зазначено, що з грудня 2010 по жовтень 2012 та з грудня 2012 по травень 2013 позивач самостійно здійснював поточне управління Підприємством, забезпечував його прибуткову діяльність та розпоряджався коштами і майном підприємства, а з моменту прийняття рішення про ліквідацію Підприємства до комісії з ліквідації перейшли повноваження щодо керівництва та управління підприємством, в тому числі й повноваження генерального директора Підприємства.

Представник відповідача вказав, що обов'язки Адміністрації Держспецзв'язку як органу управління майном чітко виписані в контракті, жодні рішення чи дії, що згідно умов контракту покладені на Адміністрацію Держспецзв'язку, позивачем не оскаржуються. Натомість позивач просить суд стягнути на його користь заборгованість із заробітної плати, обов'язок щодо нарахування та сплати якої належали підприємству.

Представником відповідача зазначено, що Адміністрація Держспецзв'язку була уповноважена лише визначити розмір посадового окладу керівника Підприємства та граничні розміри заохочувальної складової, а в подальшому встановлювала розмір цієї складової у відсотках до посадового окладу керівника підприємства в залежності від результатів господарської діяльності підприємства.

Представник відповідача вказав, що у випадку укладання контракту з керівником підприємства (зокрема державного) законодавством передбачено особливий порядок встановлення умов та порядку оплати його праці, набуття прав та обов'язків, посилання позивача на пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1995 № 13 є необгрунтованим.

А тому, представник відповідача вказав, що Адміністрація Держспецзв'язку не є належним відповідачем у даній справі.

Зазначено, що конкретний розмір премії та надбавки встановлюється Адміністрацією Держспецзв'язку в Адміністрації Держспецзв'язку зберігаються лише відомості щодо розмірів премії та надбавки у відсотках до посадового окладу керівника підприємства у разі їх встановлення.

Крім того, представник відповідача посилається на необґрунтованість заявленої позивачем суми заробітної плати в розмірі 280 000 грн.

Виходячи з усього вищенаведеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В ході розгляду даної справи залучено третю особу Державне госпрозрахункове підприємство "Укрінформзв'язок".

Представник позивача у судовому засіданні 05.04.2017 зменшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по невиплаченій зарплаті за період з 01.11.2012 по 01.11.2015 в розмірі 189 576,00 грн., позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що у зв'язку з відсутністю бухгалтерських документів ДТП «Укрінформзв'язок», комісією з ліквідації Підприємства вживається комплекс заходів з метою відновлення таких документів, визначення стану фінансової та господарської діяльності, направлено запити на державних органів та банківських установ, здійснюється пошук, виявлення та повернення майна ДГП «Укрінформзв'язок» з метою формування ліквідаційного балансу. Також за фактом нестачі бухгалтерських документів та деякого майна Підприємства, Національною поліцією України зазначені відомості внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0015667 від 25.12.2015 року та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 Кримінального кодексу України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам виплачується у строки, передбачені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць.

Статтею 116 цього кодексу встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми ,належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що 02 грудня 2010 року Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та ОСОБА_1 уклали контракт, згідно якого останнього призначено на посаду генерального директора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» строком на п'ять років, 08.12.2010 по 07.12.2015 (а.с. 6-13).

Пунктом 2 вказаного контракту передбачено, що на підставі контракту виникають трудові відносини між ОСОБА_2, як керівником державного підприємства, та Адміністрацією державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, як органом управління майном цього підприємства.

Згідно пункту 19 даного контракту, за виконання обов'язків, передбачених контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику:

а) посадового окладу в розмірі чотирьохкратного мінімального посадового окладу працівника основної професії підприємства;

б) премії в розмірі до 100 відсотків посадового окладу. Конкретний розмір встановлюється Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

У разі погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або скасовується;

в) надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі до 50 відсотків посадового окладу. Конкретний розмір встановлюється Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

У разі несвоєчасного виконання завдань, визначених контрактом, погіршення якості роботи надбавка скасовуються або зменшуються (а.с. 9).

Відповідно до Наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України № 659 від 30.10.2015, звільнено ОСОБА_1 07 грудня 2015 року з посади генерального директора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» у зв'язку із закінченням терміну дії укладеного з ним контракту згідно з пунктом 2 статті 36 Кодексу законів про працю України, підстава: підпункт «а» пункту 26 розділу 5 контракту з генеральним директором Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» від 02 грудня 2010 року, рішення Голови Держспецзв'язку від 30.09.2015 №12/01/03-4037, погодження на звільнення ОСОБА_1 Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.10.2015 №109/01/08-8762 (а.с.14).

Так, ОСОБА_1 посилається у своєму позові на те, що в період дії контракту наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (як органу виконавчої влади до сфери управління якого належить ДГП «Укрінформзв'язок») № 607 від 30.10.2012 «Про ліквідацію Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» прийнято рішення про припинення діяльності державного підприємства, згідно ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент ухвалення наказу № 607 від 30.10.2012) кредитори мають право заявити свої і претензії до боржника, який ліквідується, в місячний строк з дня офіційного оприлюднення ухвали про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, однак в порушення вимог наказу № 607 від 30.10.2012, позивач посилається на те, що його звільнено не було, розрахунок не проведено.

Відповідно до ст. 60 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України № 607 від 30.10.2012 «Про ліквідацію Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок»), Ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується.

Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання, встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію.

Ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію суб'єкта господарювання, вміщує в друкованих органах відповідно до закону повідомлення про його ліквідацію та про порядок і строки заяви кредиторами претензій, а явних (відомих) кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки.

Одночасно ліквідаційна комісія вживає необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості суб'єкта господарювання, який ліквідується, та виявлення вимог кредиторів, з письмовим повідомленням кожного з них про ліквідацію суб'єкта господарювання.

Ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується, і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку з обов'язковою перевіркою органом державної податкової служби, у якому перебуває на обліку суб'єкт господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, на запит позивача стосовно надання йому інформації по заробітній платі (а.с. 15-22), Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України відповіді не надала. Згідно наданої відповіді ліквідатора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок», останній не має більшої частини бухгалтерських документів підприємства, у зв'язку з чим не має можливості надати інформацію на адвокатський запит (а.с. 13).

Як вбачається з відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби про доходи ОСОБА_1, наданих ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві (а.с. 120), ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 було нараховано та виплачено заробітну плату ДГП «Укрінформзв'язок»: 2011-1: 41 166, 59 грн.; 2011-2: 38 690,38 грн.; 2011-3: 37 710,76 грн.; 2011-4 : 31 063,70 грн.; 2012- 1 : 10 948,61 грн.; 2012-2 : 15 788,51 грн.; 2012-3 : 14268,23, а також 2011-1: 1424,60 грн. коштів на відрядження. Також ОСОБА_1 нараховано та виплачено заробітну плату ДГП «Укрінформзв'язок»: 2013-1 : 16973,64 грн. Стосовно інших періодів у довідці відсутня інформація про доходи (а.с. 120-121).

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України, сума заробітку для нарахування пенсій ОСОБА_1, усього для пенсії: за звітний 2011 рік - 146 140,50 грн., за звітний 2012 рік - 51 493,50 грн., за звітний 2013 рік - 65 492,80 грн. (а.с. 124).

Так, позивач просить з відповідача на свою користь заборгованість по невиплаченій зарплаті за період з 01.11.2012 по 01.11.2015 в розмірі 189 576,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ані відповідачем, ані третьою особою до суду так і не було надано бухгалтерських документів з підтвердженням сум, які були нараховані та виплачені позивачу, відтак, суд позбавлений можливості визначити суми заробітної плати, належні позивачу до виплати. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про розрахунок належних позивачу виплат із наявних в матеріалах справи відомостей про доходи ОСОБА_1

Порядок обчислення середньої заробітної плати визначено постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, із змінами та доповненнями.

Відповідно до п.3 ч.2 р.2 постанови при вимогах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Як посилався у судовому засіданні представник позивача, середній заробіток позивача становить 5266,00 грн.

Представник позивача, проводячи розрахунок, виходив з наступного:

5288,00 грн. (сума заробітної плати за вересень 2012 року) + 5244,00 грн. (сума заробітної плати за жовтень 2012 року) : 2 = 5266,00 (середньомісячна заробітна плата).

За період з 01.11.2012 по 01.11.2015 заробіток становить: 5266,00 грн. * 36 місяців = 189 576,00 грн.

Виходячи з того, що обов'язок проведення відрахувань із заробітної плати законом покладено на роботодавця при виплаті заробітної плати, дана сума має бути виплачена позивачу за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів.

Судом критично оцінюється позиція відповідача стосовно того, що позивач що з грудня 2010 по жовтень 2012 та з грудня 2012 по травень 2013 самостійно здійснював поточне управління Підприємством, забезпечував його прибуткову діяльність та розпоряджався коштами і майном підприємства, а з моменту прийняття рішення про ліквідацію Підприємства до комісії з ліквідації перейшли повноваження щодо керівництва та управління підприємством, в тому числі й повноваження генерального директора Підприємства, оскільки жодного доказу на підтвердження зазначеного в судовому засіданні надано не було.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, що бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищенаведеного, суд робить висновок про необхідність захистити порушені права позивача в обраний ним спосіб судового захисту, що відповідає статті 16 ЦК, відтак, позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, третя особа: Державне госпрозрахункове підприємство "Укрінформзв'язок" про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню.

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1895,76 грн.

Керуючись ст. ст. 36,47, 83, 95, 96, 115-117 КЗпП України, ст. ст. 88, 210-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 189 576 грн. (сто вісімдесят дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят шість гривень).

Стягнути з Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1895,76 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Усатова І.А.