Справа № 438/456/16 Головуючий у 1 інстанції: Слмш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/1086/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 15 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 11 травня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за №5678; вирішення питання про стягнення всіх понесених судових витрат у даній справі.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 11 травня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за №5678.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ідент.код 35326253, місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21 на користь ОСОБА_3 судові витрати, що складаються 826, 80 грн. судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ТзОВ «Кредитні ініціативи»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що доводи позивача та висновки суду першої інстанції, щодо можливої наявності чи відсутності безспірності грошової вимоги відповідача спростовуються позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 травня 2015 року. Також, зазначає, що ТзОВ «Кредитні ініціативи» надало приватному нотаріусу Чуловському В.А. всі необхідні документи, передбачені відповідним переліком, що затверджений постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172.

Апелянт просить врахувати, що позивач заперечуючи розмір заборгованості, яка визначена відповідачем, жодного спростування такого розрахунку не надав, та не надав доказу, який би поставив під сумнів проведений розрахунок заборгованості, а саме твердження ОСОБА_3 про те, що у виконавчому написі не вказано, на підставі яких документів, що посвідчують факт безспірної заборгованості, вчинено напис, а також не вказано підставу його вчинення, спростовуються тим, що Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачено обов'язку зазначення у виконавчому написі вимог, які визначено скаржником. На думку апелянта безпідставними є твердження позивача про відсутність повідомлення про наявність заборгованості перед відповідачем, оскільки 06.04.2015 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» надіслало на адресу позивача вимогу про усунення порушень із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, реквізитами для оплати та повідомленням про можливе позасудове звернення на предмет заставного майна, у разі невиконання даної вимоги. Таким чином, позивач був належним чином повідомлений відповідачем про наявність заборгованості. Апелянт зазначає, що твердження позивача про неправомірність зазначення у виконавчому написі нотаріуса витрат відповідача у розмірі 2700 грн., яка не передбачена умовами кредитного договору та чинного законодавства - не відповідає дійсності та спростовується нормами ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Також, помилковим є посилання позивача на те, що вся кредитна заборгованість вже була стягнута іншим рішенням суду, так як наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання й не позбавляє права на отримання відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України)

Задовольняючи позов та визнаючи виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що сума 212608.06 грн., що зазначена у виконавчому написі нотаріуса від 11.05.2015 року, не була безспірною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.04.2008 р. між «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» (закрите акціонерне товариство), правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та позивачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 122/Кр73, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надано кредит в сумі 120 000 грн. під 19 % річних, кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 02.04.2018 р.

17.12.2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на підставі договору відступлення прав вимоги та договору про передачу прав за договорами забезпечення відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитним договором № 122/Кр73 від 04.04.2008 р., таким чином, відбулася заміна кредитора, зокрема, відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» набув статусу нового кредитора (стягувача) за кредитним договором № 122/Кр73 від 04.04.2008 р.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

11.05.2015 року за заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» третьою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, яким пропонується стягнути з ОСОБА_3 заборгованість, що виникла за вищевказаним кредитним договором №122/Кр73 від 04.04.2008 р. Стягнення проводиться за період з 17.12.2012р. по 01.03.2015р. Сума, що підлягає стягненню, становить 212608,06 грн. та складається з заборгованості за кредитом - 107000 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 102908,06 грн., витрат стягувача на вчинення виконавчого напису - 2700 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 5678. Державним виконавцем відділу ДВС Бориславського МУЮ 25.04.2016 р. відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.

Порядок вчинення виконавчих написів визначається положеннями Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5; постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.1 постанови КМ України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють просторочення виконання зобов»язання.

Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, такими є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що на час вчинення нотаріусом Чуловським В.А. виконавчого напису від 11.05.2015 року № 5678, між сторонами існував спір щодо наявності заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Кредитні ініціативи», судами розглядалися судові спори щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на майно, тобто, спір щодо стягнення заборгованості ОСОБА_3 був предметом судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2011 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 159/Кр97 від 12.06.2008 р. на суму 25613,81 грн. та №122/Кр73 від 04.04.2008р. на суму 155968,09 грн. Рішенням Бориславського міського суду від 07.02.2013р. у справі №2-289/11р., яке 18.02.2013р. набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Бориславського міського суду від 07.02.2013р. у справі №2-289/11р. встановлено, що у позивача, який самостійно, на свій власний розсуд, без повідомлення про це позичальника ОСОБА_3, прийняв рішення про списання безнадійної заборгованості за рахунок страхового резерву банку і 29.12.2010р. списав безнадійну заборгованість відповідача з ОСОБА_3 за кредитними договорами №122/Кр73 від 04.04.2008р. та № 159/Кр97 від 12.06.2008 р. і відніс її на збільшення валових витрат банку, отримав відшкодування від держави, а відтак втратив право вимоги за спірними кредитними договорами. Тобто, банк, з часу отримання відшкодування, втратив право вимоги за кредитним договором №122/Кр73 від 04.04.2008 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім цього, рішенням Бориславського міського суду від 17.01.2014р. у справі №438/846/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.05.2014 р. (провадження №22-ц/783/2746/14), було відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №122/Кр73 від 04.04.2008р.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2015 р. (провадження №6-31681св14), якою було залишено без змін рішення Бориславського міського суду від 17.01.2014р. у справі №438/846/13-ц та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12.05.2014р., зазначено, що встановивши, що рішенням суду у стягненні з відповідача заборгованості за кредитним договором відмовлено, суди попередніх інстанцій правильно відмовили у зверненні стягнення на предмет іпотеки, так як кредитор втратив можливість вимагати від боржника виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вищезазначені обставини, що встановлені рішеннями судів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису були наявними судові рішення, що набрали законної сили, та про які було достовірно відомо ТОВ «Кредитні ініціативи», які спростовували наявність заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №122/Кр73 від 04.04.2008 року.

Про те, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса сума заборгованості за кредитним договором №122/Кр73 від 04.04.2008р. - 212608.06 грн. не була безспірною, свідчить також те, що 20.04.2015 р., представник ТОВ «Кредитні ініціативи» подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення Бориславського міського суду від 07.02.2013р. у справі №2-289/11р. із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження. Вказану апеляційну скаргу було визнано неподаною та повернуто апелянту ухвалою Апеляційного суду від 17.07.2015 р. Після цього представник ТОВ «Кредитні ініціативи» подав повторну апеляційну скаргу на рішення Бориславського міського суду від 07.02.2013р. у справі №2-289/11р.,ухвалою Апеляційного суду від 19.11.2015р., яку залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016 р., апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою було закрито.

Таким чином, перебування у провадженні суду апеляційної скарги представника ТОВ «Кредитні ініціативи» на рішення Бориславського міського суду від 07.02.2013р. у справі №2-289/11р. є безспірним доказом того, що сума 212608.06 грн., яка вказана у виконавчому написі нотаріуса від 11.05.2015р. та вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» не були безспірними.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого ТзОВ «Кредитні ініціативи» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловському Володимиру Анатолійовичу для вчинення ним виконавчого напису, до розрахунку заборгованості була включена сума заборгованості по тілу кредиту в розмірі 107000.00 грн., в той час як рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 07.02.2013 року в стягненні заборгованості за кредитним договором №122/Кр73 від 04.04.2008р. в сумі 155968.09 грн., в тому числі заборгованості за кредитом у розмірі 107000.00 грн., ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» було відмовлено.

Вищенаведене також спростовує доводи апелянта про безспірність суми заборгованості, а також доводи апелянта про те, що оскільки правовідносини за кредитним договором не були припинені, і після ухвалення судами вищезазначених рішень банк продовжував проводити нарахування за кредитним договором, розмір заборгованості збільшився лише за рахунок цих нарахувань.

Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував та неодноразово розглядався спір щодо наявності взагалі заборгованості ОСОБА_3 перед ТзОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №122/Кр73 від 04.04.2008р., а не лише щодо її розміру, про що ТзОВ «Кредитні ініціативи» було відомо, і про що не було повідомлено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, спростовує доводи апелянта про безспірність заборгованості боржника.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який прийшов до вірного висновку про те, що сума заборгованості, яка вказана нотаріусом у виконавчому написі у розмірі 212608.06 грн. не могла і не може вважатися безспірною, і з таких обставин нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий напис.

На думку колегії суддів з врахуванням встановлених судом першої інстанції обставин, вірним є висновок суду про те, що сума, щодо якої вчинено виконавчий напис, не була безспірною, у зв»язку з чим виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, не виконавчий напис, 11 травня 2015 року, слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 15 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.