Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворожбалатінвест», Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 17 травня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Ворожбалатінвест», ПАТ «Європейський страховий союз», третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 25 жовтня 2014 року у м. Суми на перехресті вул. Г. Кондратьєва та вул. 20 років Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю її автомобіля Renault Megane, номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля НОМЕР_1, що належить ТОВ «Ворожбалатінвест» під керуванням ОСОБА_5, який на час ДТП знаходився з ним у трудових відносинах. Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 02 грудня 2014 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позивач зазначала, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди їй заподіяна матеріальна та моральна шкода. Страховою компанією ПрАТ «Європейський страховий союз», у якій застрахована цивільна відповідальність ТОВ «Ворожбалатінвест», їй відшкодовано завдані в результаті ДТП матеріальні збитки у розмірі 33 196,18 грн. Оскільки цієї суми не достатньо для покриття заподіяної шкоди, позивач, із врахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ПрАТ «Європейський страховий союз» різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та лімітом відповідальності і франшизою в сумі 16 293,82 грн (50 000 - 33 196,18 - 510), з ТОВ «Ворожбалатінвест» 52 654,38 грн (102 144,38 - 50 000 + 510), що складає франшизу та різницю між вартістю відновлювального ремонту станом на день складання страхового акту - 09 лютого 2015 року і лімітом страхового відшкодування, а також на відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням її майна - 50 000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПрАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та лімітом відповідальності відмовлено.

Позов ОСОБА_4 в частині позовних вимог до ТОВ «Ворожбалатінвест» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Ворожбалатінвест» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 52 654,38 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ «Ворожбалатінвест» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 17 травня 2016 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог до ТОВ «Ворожбалатінвест» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення з нього судових витрат у справі.

У задоволенні позову ОСОБА_4 у цій частині відмовлено.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2016 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі або передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що відповідно до складеного 17 листопада 2014 року звіту про незалежну експертну оцінку транспортного засобу Renault, номерний знак НОМЕР_3, станом на 25 жовтня 2014 року, вартість автомобіля з урахуванням цін у країні реєстрації визначена 69 802 грн, вартість відновлювального ремонту станом на час розрахунку збитків - 16 листопада 2014 року визначена в сумі 86 711,11 грн, розмір матеріального збитку визначений у розмірі, що відповідає вартості автомобіля на момент пошкодження - 69 802 грн, вартість транспортного засобу з урахуванням технічного стану, пробігу та цін, та пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, визначена в сумі 35 929 грн.

18 грудня 2014 року представником потерпілої особи була подана заява до страховика про виплату страхового відшкодування. До заяви заявником не надано відомостей, що підтверджують розмір майнової вимоги.

15 січня 2015 року страховик ПрАТ «Європейський страховий союз» виконав розрахунок страхового відшкодування на підставі звіту про оцінку.

09 лютого 2015 року страховиком було складено страховий акт про виплату страхового відшкодування в розмірі 33 363 грн.

Рішення страховика про здійснення страхового відшкодування позивачем в установленому законом порядку не оскаржене.

27 лютого 2015 року вказана сума страхового відшкодування перерахована представнику позивача.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 116 від 22 лютого 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3, пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 25 жовтня 2014 року, станом на 09 лютого 2015 року складає 102 144,38 грн.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються втрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

За вимогами статті 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо згідно з звітом про оцінку, виконаним оцінювачем відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо у зв'язку із відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову до ПАТ «Європейський страховий союз»,суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що страховик діяв у відповідності із вимогами закону, оскільки виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в строк та в розмірі, визначеному звітом оцінки.

Крім того, правильними є висновки судів щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження реальності її заподіяння.

Разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 02 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 18 лютого 2015 року встановлено, що під час ДТП, яка сталася 25 жовтня 2014 року, службовим автомобілем ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить на праві власності ТОВ «Ворожбалатінвест», ОСОБА_5 керував не при виконанні трудових обов'язків.

Скасовуючи рішення місцевого суду у частині задоволення позовних вимог до ТОВ «Ворожбалатінвест», апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки шкоду позивачу у справі завдано не ТОВ «Ворожбалатінвест», а тому відсутні підстави для покладення на нього обов'язку сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) згідно ст. 1194 ЦК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, а фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2016 року, в частині яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Сумської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова