Справа № 189/122/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Лукінова К.С.

при секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист майнових прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими спорудами: А-1 житловий будинок, Б-1 сарай, В-1 літній душ, Г-1 убиральня, П-1 погріб, №1 -1/2 колодязя, №2-3 огорожа, що знаходиться за адресою: вул. Набережна №61, смт. Покровське, Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що починаючи з 10.05.2001 року ОСОБА_1 відкрито володіє житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул. Набережна №61, смт. Покровське, Покровського району Дніпропетровської області. З цього часу веде господарство, сплачує комунальні платежі, проводить в будинку поточні та капітальні ремонти. Власником зазначеного майна являється ОСОБА_3, між якою та позивачем у 2000 року було укладено договір найму зазначеного житлового будинку з подальшим переходом майна у власність ОСОБА_1 22.12.2014 року ОСОБА_3 померла. Єдиним спадкоємцем покійної був її син ОСОБА_2, який у права спадкування не вступав. На сьогоднішній день позивачка продовжує добросовісно та безперервно володіти та відкрито користуватись даним нерухомим майном в повному обсязі, доглядає за будинком, утримує його, постійно проводить в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачує всі комунальні платежі. Дані обставини підтверджені актом депутата місцевих органів самоврядування та сусідами. Зазначене також може підтвердити сам відповідач. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно немає.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, та просив його задовольнити посилаюсь на вимоги викладені в позовній заяві.

Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача ОСОБА_2, який не зявився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом власником житлового будинку за адресою: смт. Покровське. вул. Набережна, 61, Дніпропетровська обл. являється ОСОБА_3 (а.с. 8).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №604849 від 23.12.2014 року ОСОБА_3 померла 22 грудня 2014 року (а.с.27).

З копії спадкової справи, видно, що після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої ОСОБА_2 (а.с. 25).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї ОСОБА_1 від 26.01.2017 року, складеного депутатом 12 округу ОСОБА_4 за участю сусідів, вбачається, що ОСОБА_1 прописана в смт. Покровське, пров. Степовий, 9, а з 2000 року здійснює догляд та користується житловим будинком за адресою: вул. Набережна, 61, смт. Покровське, веде господарство, сплачує комунальні платежі, проводить в будинку поточні та капітальні ремонти. (а.с.7).

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Як вбачається з Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 2000 року по теперішній час відкрито володіє та користується житловим будинком, а отже тривало, добросовісно, відкрито та безперервно користується будинком з господарськими спорудами.

Враховуючи викладене, а також те, що володіння є відкритим, очевидним для всіх, позивач добросовісно заволодів вказаним майном, продовжує відкрито та безперервно користуватися вказаним будинком з господарськими спорудами, то суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 3, 328, 344, 392 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист майнових прав - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими спорудами: А-1 житловий будинок, Б-1 сарай, В-1 літній душ, Г-1 убиральня, П-1 погріб, №1 - 1/2 колодязя, №2-3 огорожа, що знаходиться за адресою: вул. Набережна №61, смт. Покровське, Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя К.С. Лукінова