АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7785/16-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/781/К/17 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 26 (I) Доповідач Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар Борщ А.А.,

за участі: представника Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» - ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» (далі ОСОБА_6 «Євраз ОСОБА_2») та просив суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, 160000 грн., без відрахування з цієї суми податку з доходу фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 23.07.1981 рок по 14.11.1989 року він працював підземним машиністом скреперної лебідки, гірничим робітником очисного забою шахти Южна ім.ХХ Партзїзду, з 14.11.1989 рок по 01.09.2004 року гірничим робітником забою шахти Ювілейна, ВАТ «Суха Балка».

У лютому 2016 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 переважно справа, та шийна С5,С6,С7 переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу, в поєднані з пері артрозами, колінних (ПФС першого ступеню) та ліктьових суглобів (ПФС першого ступеню), двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеню), вираженим периферичним нейроваскулярним синдромом з порушенням трофіки кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група ОСОБА_7 недостатність першого-другого ступеню.

05.10.2016 року проведено розслідування по факту професійного захворювання ОСОБА_4 та складено ОСОБА_7 розслідування хронічного професійного захворювання. За довідкою МСЕК від 17.11.2016 року ОСОБА_4 у звязку з професійним захворюванням була вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності- 40% без встановлення групи інвалідності з 07 листопада 2016 року з переоглядом у листопаді 2017 році.

В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 «Євраз ОСОБА_2» на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 16000 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ОСОБА_6 «Євраз ОСОБА_2» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_6 «ЄВРАЗ ОСОБА_2» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом помилково до врегулювання спірних правовідносин застосовано положення загальних норм діючого законодавства ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України замість спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»; ОСОБА_6 «ЄВРАЗ ОСОБА_2» є неналежним відповідачем по даній справі; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований.

Крім того, наявність шкідливих факторів є особливістю виробничого процесу на підприємстві, які не можуть бути усунуті роботодавцем у повному обсязі. ОСОБА_6 «ЄВРАЗ ОСОБА_2» забезпечив працівника засобами колективного та індивідуального захисту і скоротив час дії шкідливих факторів, тобто протиправні дії відповідача, які призвели до виникнення у позивача професійного захворювання, відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_4 з 23.07.1981 року по 01.09.2004 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював на шахті «Южна» та шахті «Ювілейна» ОСОБА_6 «Євраз ОСОБА_2» підземним машиністом скреперної лебідки, та гірничим робітником очисного забою відповідно.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 09.02.2016 року, протокол №243, ОСОБА_4 встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 переважно справа, та шийна С5,С6,С7 переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу, в поєднані з пері артрозами, колінних (ПФС першого ступеню) та ліктьових суглобів (ПФС першого ступеню), двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеню), вираженим периферичним нейроваскулярним синдромом з порушенням трофіки кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група ОСОБА_7 недостатність першого-другого ступеню. (а.с.11-12).

04 жовтня 2016 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань у ОСОБА_4: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 переважно справа, та шийна С5,С6,С7 переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу, в поєднані з пері артрозами, колінних (ПФС першого ступеню) та ліктьових суглобів (ПФС першого ступеню), двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеню), вираженим периферичним нейроваскулярним синдромом з порушенням трофіки кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група ОСОБА_7 недостатність першого-другого ступеню, встановлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено ОСОБА_7 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого Начальником головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. (а.с.4-9).

Відповідно до п.16 зазначеного ОСОБА_7, професійне захворювання у ОСОБА_4 виникло за таких обставин: тривала дія з 23.07.1981 року по 10.06.2014 року шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту.

Відповідно до п.19 ОСОБА_7, особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників дільниць.

Згідно копії Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №043361 від 17.11.2016 року ОСОБА_4 при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 40% без визначення групи інвалідності, з 07 листопада 2016 року до 01 грудня 2017 року, з переоглядом 01.11.2017, у звязку з професійними захворюваннями, з яких 25% - радикулопатія, 15% - хронічне обструктивне захворювання легень. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.10).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання від 04 жовтня 2016 року (а.с.4-8), а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу безпідставні.

Спростовуються доводи відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного ОСОБА_2 України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Посилання представника відповідача ОСОБА_6 «ЄВРАЗ ОСОБА_2» в апеляційній скарзі на те, що відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи представника відповідача про відсутність обовязку ОСОБА_6 «ЄВРАЗ ОСОБА_2» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки з першого січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», згідно з ч.8 ст. 36 якого відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України, а отримання ним матеріального відшкодування за рахунок соціальних виплат жодним чином не впливає на право звернутися до роботодавця із вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої отриманим з вини роботодавця професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» відхилити.

Рішення Жовтневого районного м. Кривого Рогу від 09 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: