Справа № 209/4220/16-ц
Провадження № 2/209/300/17
"14" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Багбая Є.Д.
при секретарі Кукса О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення ,-
Відповідач в судове засідання не зявилася, заперечень проти позову не надала.
Позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, згодна на заочний розгляд справи та долучила до матеріалів справи копію вироку Дніпровського районного суду від 22 грудня 2016 року згідно якого ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст. 74, 77 ЦПК України, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутні, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі.
Судом досліджені докази по справі:
Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні:
- копія паспорта та ідентифікаційного номеру позивача /а.с.7,8/, згідно якого підтверджується її особа;
- довідка /а.с.8/, згідно якого підтверджується місце роботи позивача;
- довідка ПАТ ДМКД /а.с.9/, згідно якої підтверджується, що позивач 07 вересня 2016 року перебувала у відпустці за власний рахунок;
- довідка КУОЗ «Центр ПМСП № 1» /а.с.10/, згідно якої підтверджується звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою 06 вересня 2016 року та характер отриманих нею травм ;
- копії свідоцтв про народження /а.с.11,12/, згідно якого підтверджується, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей;
- довідка з травмпункту /а.с.13/, згідно якої підтверджується характер отриманих ОСОБА_1 травм у вигляді садна та крововиливу в слизову верхньої губи;
- копією чеків /а.с.14 -16/, згідно яких підтверджується витрати на лікування та розмір матеріальної шкоди спричиненої ОСОБА_1;
- довідка ЦАС /а.с.33/. згідно якої підтверджується місце реєстрації відповідача по справі;
- вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 грудня 2016 року /а.с.40-41/, згідно якого підтверджується вина ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_1
Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини:
06 вересня 2017 року між сторонами відбулася сварка в ході якої ОСОБА_2 спричинила ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій губі та крововиливу в слизову верхньої губи праворуч, які згідно висновку експерта №1183-Е від 22.09.2016 року, являються легкими тілесними пошкодженнями, які мають незначні скороминущі наслідки. Своїми діями ОСОБА_2 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, за вчинення якого вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 грудня 2016 року відповідача визнано винною та призначено покарання у вигляді громадських робіт строком 100 годин та стягнуто на користь позивача 766 гривень 31 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Окрім фізичної та матеріальної шкоди відповідачем також завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті, а саме: позивач проходила амбулаторне лікування та була вимушена брати відпустку за свій рахунок без збереження заробітної плати для того, щоб займатися своїм лікуванням та привести своє обличчя у належний стан.
Суд вважає встановленим наявність фактів, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями та бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів...
Згідно вивчених судом матеріалів справи, зясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки відповідачем вчинено кримінальне правопорушення, яким було завдано фізичної шкоди здоров'ю позивача. Крім того, позивач зазнала певні моральні страждання, які виникли в зв'язку з вчиненням злочину щодо неї, в зв'язку з тим, що її обличчя було пошкоджене в результаті неправомірних дій відповідача через які вона не мала змоги вести активне соціальне життя, вільно з'являтися на вулиці, відвідувати роботу та належним чином піклуватися про своїх неповнолітніх дітей через свій емоційний стан. Враховуючи, що вироком Дніпровського районного суду від 22 грудня 2016 року, який набрав законної сили 22 січня 2017 /а.с.40-41/ ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та стягнуто на користь ОСОБА_1 766 гривень 31 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, так як дане питання було вирішено при ухвалення вищезазначеного вироку. Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди спричиненої злочином, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких вона зазнала, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача, а не про покарання відповідача за неправомірні дії, що не відповідає засадам цивільного законодавства. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну позивачу моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень, яка підлягає стягнення з відповідача на її користь. В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити.
На підставі ст. ст.. 23,1167 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 4,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, керуючись ст. 8, 10, 57, 59, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-
ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити. частково
Стягнути з ОСОБА_2ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4 17 суму моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 92,00 (девяносто дві) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Олександрівни витрати понесені позивачем при зверненні за правовою допомогою у розмірі 133 ( сто тридцять три) гривень.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення /отримання/ рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Є.Д. Багбая