У Х В А Л А

29 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського, третя особа - ректор Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського ОСОБА_7, про поновлення на роботі, визнання незаконним наказу про оголошення конкурсу, визнання проведення засідання та рішення кафедри незаконним, визнання проведення конкурсу недійсним та визнання рішення вченої ради незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання наказу про звільнення незаконним та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про поновлення на викладацькій педагогічній роботі у НМАУ ім. П.І. Чайковського на роботі викладача педагога кафедри камерного ансамблю Національної музичної академії скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким поновлено ОСОБА_4, на роботі на посаді викладача-педагога кафедри камерного ансамблю НМАУ ім. П.І.Чайковського з 30 грудня 2013 року, визнано наказ від 30 грудня 2013 року № 261-к НМАУ ім. П.І.Чайковського в цій частині незаконним. Стягнуто з НМАУ ім. П.І. Чайковського на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2013 року по 10 грудня 2015 року в розмірі 34 426, 24 грн та у відшкодування моральної шкоди 300 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, касаційну скаргу Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського задоволено. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року скасовано, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року залишено в силі.

У лютому 2017 року від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 23 КЗпП України, статті 30 Закону України «Про вищу освіту», пунктів 1, 3 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти та науки України від 24 грудня 2012 року № 744.

Для прикладу наявності зазначеної підстави представник заявниці додає ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року, в якій, на його думку, зазначені норми матеріального права застосована по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, виходив з того, що засідання кафедри та Вченої ради Національної музичної академії ім. П.І. Чайковського від 30 грудня 2013 року є законними, оскільки проведені у відповідності із вимогами діючого законодавства, при цьому їх проведення не обмежувало прав позивачки бути обраною на відповідну посаду за конкурсом, в якому вона приймала участь, однак не пройшла за конкурсом на заміщення вакантної посади завідувача кафедри. Також, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу від 30 грудня 2013 року № 261-к, згідно з яким ОСОБА_4 було звільнено з посади завідувача кафедри камерного ансамблю, як таку, що не пройшла за конкурсом на заміщення вакантної посади завідувача кафедри згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року в справі про поновлення на роботі, суд касаційної інстанції, скасував ухвалу апеляційного суду про залишення без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову та направив справу на новий апеляційний розгляд з підстав, передбачених частиною 2 статті 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського, третя особа - ректор Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського ОСОБА_7, про поновлення на роботі, визнання незаконним наказу про оголошення конкурсу, визнання проведення засідання та рішення кафедри незаконним, визнання проведення конкурсу недійсним та визнання рішення вченої ради незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання наказу про звільнення незаконним та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко