16.02.2017 227/2996/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Хоменко Д.Є.
секретаря - Малашко С.В.,
позивача - ОСОБА_3.,
представника позивача - Карамян Е.Ф.,
відповідача - ОСОБА_4.,
представника відповідача - ОСОБА_2.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ВУСО», про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
ОСОБА_3 (далі за текстом також - Позивач) звернувся до суду із вказаними вище позовними вимогами до відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 травня 2016 року транспортний засіб - автомобіль Opel Astra р/н НОМЕР_1, який належить останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, отримав механічні ушкодження у дорожньо-транспортній пригоді, винним у якій визнано Міхно Мірославу Юріївну на підставі постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2016 року. В результаті ДТП позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка полягає у пошкодженні транспортного засобу на суму 30 788,55 грн., що підтверджується висновком експерта Дегтярь А.І. №28 від 14 червня 2016 року та завдано моральної шкоди яка полягає у моральних стражданнях зв'язаних з розладом душевного спокою і звичайного способу життя, порушенням звичайного укладу життя, так як позивач був змушений призначати авто-товарознавчу експертизу, приймати участь у судових засіданнях при притягненні відповідача до адміністративної відповідальності, через що він нервував, стан здоров'я погіршувався. Також, позивач зазначає, що він є інвалідом 3 групи і автомобіль життєво потрібний йому, оскільки без нього він не може фізично в повному обсязі реалізувати свої потреби. В уточненні до позовної заяви позивач зазначає, що страхова компанія "ВУСО" у якій застрахований його автомобіль, було частково відшкодовано матеріальний збиток, заподіяний йому діями відповідача, і позивачу було перераховано 24 536,02 грн. Таким чином, за вирахуванням вказаної суми позивач просить стягнути суд з відповідача ОСОБА_4.: матеріальний збиток в сумі 6252,53 грн., 5000 грн.-суму моральної шкоди, 1850,00грн.- суму вартості експертизи.
В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Карамян Е.Ф.(діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 19 липня 2016 року) позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав та обсязі, визначених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_4.(далі за текстом також - відповідач 1) та її представник - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 15.02.2017 року, реєстр №23) у судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4.
Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ВУСО» (далі за текстом також - ПрАТ «СК «ВУСО», Страхова Компанія, відповідач 2) - Кикіш Софія-Марія Русланівна (діє на підставі довіреності №ГН-21-Ю/2016 від 04.01.2016 року) у своїх письмових запереченнях проти задоволення позову до Страхової Компанії заперечував, посилаючись на виплату страхового відшкодування згідно чинного законодавства позивачу і відсутності законодавчих приписів стосовно відшкодування моральної шкоди у разі завдання шкоди майну потерпілого. Справу просив розглядати за відсутності представника Страхової Компанії.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.
15 травня 2016 року біля 15.00 год. ОСОБА_4. керувала автомобілем Mitsubishi Pajero н/з НОМЕР_2 в смт.Святогорівка, Добропільського району, Донецької області, при виїзді з другорядної дороги на головну не надала перевагу в русі автомобілю Opel Astra н/з НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі під управлінням ОСОБА_3., внаслідок чого сталося зіткнення указаних автомобілів. Своїми діями ОСОБА_4. порушила п.16.11 Правила дорожнього руху України, що підтверджується постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2016 року по справі №227/2509/16-п (набрала законної сили 16.07.2016 року) (а.с.11).
Відповідальність власника наземного транспортного засобу відповідача 1 була застрахована у Страховій Компанії, про що свідчить поліс №АЕ/7163093 від 12.02.2016 року, строк дії полісу з 13.02.2016 року до 12.02.2017 року (а.с.89).
На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 16.05.2016 року, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 17.05.2016 року аварійним комісаром Майоровим С.А. 17.05.2016 року о 16год.50хв. за адресою місцезнаходження гаражу позивача було здійснено виїзд з метою огляду пошкоджень автомобіля Opel Astra н/з НОМЕР_3 про що складено відповідний акт огляду колісного транспортного засобу (а.с.102-103), яким зафіксовано певні пошкодження автомобіля.
14 червня 2016 року на підставі звернення Страхової Компанії до ТОВ «Експерт» було складено розрахунок №116 вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача Opel Astra н/з НОМЕР_3, який здійснювався гр.ОСОБА_5, що має вищу технічну освіту, спеціальність інженера- транспортних технологій. Вказаний громадянин дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 29 443,22грн.(а.с.98-101).
Позивач звернувся до Страхової Компанії із заявою від 18.07.2016 року про відшкодування матеріальної шкоди (а.с.94).
Листом від 02.08.2016 року №4438 Страхова Компанія повідомила позивача про виплату йому матеріального збитку із утриманням ПДВ, яке буде відшкодоване після надання Страховій Компанії документа, що підтверджує факт оплати ремонту пошкодженого транспортного засобу(а.с.96).
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з наступного.
Щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6252,53грн.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку(частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), зокрема ст.22.1 передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону №1961-IV визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (ст.36.2 Закону №1961-IV).
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).
Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на зазначене, право позивача на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого позивач не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає позивачу право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова позивача від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.
Таким чином, позивачу як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до Страхової Компанії, у якій особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до Страхової Компанії та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Позивач може відмовитися від свого права вимоги до Страхової Компанії та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги позивача не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року, справа №6-725цс16 і є обов'язковою для її застосування судом на підставі ст.360-7 ЦПК України.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.
Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Так, п. п. 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Оскільки під час розгляду даної справі встановлено факт пошкодження автомобіля позивача неправомірними діями відповідача, суд, відповідно до вимог ст.ст.23, 1167 ЦК України, визнає право позивача на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача.
Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов'язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, судом враховано, що позивач морально переживав через те, що його власність була пошкоджена і тривалий час вимушений поновлювати свої порушені права (з 15.05.2016 року), у тому числі, вести перемовини з відповідачем і представниками Страхової Компанії з приводу погашення шкоди, брати участь в судових засіданнях, неможливості відремонтувати автомобіль до закінчення судових спорів за відсутності необхідних коштів.
Окремо, суд зауважує, що позивач є інвалідом 3(третьої) групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК, серія 10 ААБ, №412040(а.с.10) і факт ДТП та події пов'язані з даними обставинами негативно вплинули на усталений уклад життя позивача.
З урахуванням викладеного, суд, вважає достатнім, розумним та справедливим розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню гр.ОСОБА_4. в сумі - 2000,00 грн.
Щодо вимоги стягнення вартості експертного
автотоварознавчого дослідження у розмірі 1850,00грн.
Згідно ст.10 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року N4038-XII, судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.
Частиною 1, 2 та 3 ст.22 ЦК України, серед іншого, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3.Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі
Зважаючи на вище викладені приписи, суд вважає, що позивач для відновлення свого порушеного права мав правові підстави для замовлення експертного дослідження його пошкодженого автомобіля Opel Astra н/з НОМЕР_3, про що було складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження №28, від 14.07.2016р., і понесено витрати за проведення експертизи у розмірі 1850,00грн., які підтверджуються копією квитанції серії 07-РВК(а.с.12).
Даний висновок суду мотивований тим, що Страховою Компанією було замовлено складання розрахунку №116 вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача Opel Astra н/з НОМЕР_3, який здійснено невідомим громадянином - ОСОБА_5, що має вищу технічну освіту, спеціальність інженера-транспортних технологій без будь-якого підтвердження його кваліфікації.
Тобто, неможливо достовірно встановити чи у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 N1335/5/1159) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N1074/8395, було здійснено вказаний розрахунок.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач мав обґрунтовані сумніви у достовірності розрахунку вартості відновлювального ремонту здійснених за замовленням Страхової Компанії, тому, з метою захисту свого права замовив експертне дослідження у компетентної особи.
Оскільки витрати позивача за проведення експертизи в розмірі 1850,00грн. направлені на відновлення його порушеного права, вони підлягають стягненню з гр.ОСОБА_4. на підставі п.1 ч.2 ст.22 ЦК України.
При задоволенні позову на користь позивача з відповідача, відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі ст.ст.22,23,1167,1187 ЦК України, керуючись ст.ст.11,61,212-215 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н.(код.НОМЕР_5 адреса: АДРЕСА_2 Добропільського району, Донецької області) на користь ОСОБА_3 (код.НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_1 Донецької області) матеріальну шкоду в розмірі 6252,53грн.(шість тисяч двісті п'ятдесят дві гривні п'ятдесят три копійки).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.(дві тисячі гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1850грн.(одна тисяча вісімсот п'ятдесят гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі в розмірі 424,97грн.(чотириста двадцять чотири гривні дев'яносто сім копійок).
В іншій частині позову відмовити.
Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 16 лютого 2017 року.
Повний текст рішення суду виготовлено 21 лютого 2017 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Хоменко Д.Є.