Провадження№2/235/192/17
Справа №235/7577/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2017 року року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі суду : головуючій судді Величко О.В.,

при секретарі Долгопольської А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ОСОБА_3 працює соціальним фахівцем Красноармійського районного центру соціальної допомоги сімям з дітьми і молоді, її чоловік ОСОБА_2 до 15.11.2016 року виконував обовязки Михайлівського сільського голови Покровського району.

15.11.2016 року на чотирнадцятій сесії сільської ради У11 скликання у порядку денному стояло питання «Про недовіру сільському голові та про дострокове припинення повноважень Михайлівського сільського голови ОСОБА_2 В день проведення сесії, 15.11.2016 року, ОСОБА_2 в присутності громадян села, членів її трудового колективу висловлювався на її адресу образливими словами, а саме ображав її повією та пяницею.

Такі ж самі висловлювання ОСОБА_2 висловлював наступного дня в приміщенні сільської ради у присутності депутатів і мешканців села.

20.11.2016 року у соціальні мережі Інтернету « Однокласники» ОСОБА_3 розповсюджувала чутки в образливій формі, а саме, що вона не дотримується норм моралі, ходить пяною по селу в компанії солдат

У звязку з тим, що вказана інформація, яка була розповсюджена з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є образливою для неї, оскільки не відповідає дійсності, просить зобовязати ОСОБА_3 вибачитись перед нею в присутності трудового колективу та депутатів Михайлівської сільської ради, у соціальній мережі «Однокласники» та спростувати неправдиву інформацію, стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1378 грн.

Ухвалою суду від 20.02.2017 року позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 30000 грн. залишені без розгляду за клопотанням позивачки.

В судовому засіданні 20.02.2017 року позивачка уточнила позовні вимоги, а саме просила зобов»язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вибачитись перед нею в присутності трудового колективу та депутатів Михайлівської сільської ради, у соціальній мережі «Однокласники», та спростувати неправдиву інформацію про те, що вона веде непристойний та аморальний образ життя та просить стягнути з відповідачів на її користь судовий збір у розмірі 1378 грн.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3І . в судове засідання не зявились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила той факт, що 16.11.2016 року в приміщенні сільської ради ОСОБА_2 образив позивачку повією, сказав про неї те, що вона ходить п»яною з солдатами.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 15.11.2016 року в приміщенні сільської ради , в присутності депутатів та громадян ОСОБА_2 образив відповідачку повією.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідка ОСОБА_6, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.11.2016 року на початку чотирнадцятій сесії сільської ради У11 скликання Михайлівський сільський голова Покровського району в присутності депутатів та жителів сіла Михайлівка образив позивачку повією, сказав про те, що вона ходить у нетверезому стані із солдатами.

16.11.2016 року відповідач ОСОБА_2 в приміщенні Михаійлвської сільської ради також образив позивачку, сказавши на неї «повія».

Вказані обставини підтверджені поясненнями позивачки, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

Судом встановлено, що інформація про те, «ОСОБА_1 таскається п»яною в компанії солдат» на соціальній сторінці «Однокласніки» було розміщено в коментарях під ім»ям ОСОБА_7 ( а.с. 7).

Ця інформація була розміщена в мережі Інтернет, проте доказів, що саме вказана була розповсюджена від відповідачки, позивачкою ОСОБА_3 не надано.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3,28). Статтею 68 Конституції встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об»єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціалльної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь ( поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, і під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї, недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо.

Згідно ч.6 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності(неповні або перекручені).

Відповідно до п. 18 Постанови обов»язок довести, що поширена інформація є достосвірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостосвірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до п. 12 Постанови належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та / чи місце проживання ( місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація і анонімною і доступ до сайта- вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Оскільки відповідної заяви відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства про витребування таких даних позивачкою не подано, поширення зазначеної інформації щодо неї з боку відповідачки є припущенням, з приводу чого вона сама не заперечує, факт розповсюдження 20.11.2016 року недостовірної інформації від відповідачки ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, та суд, у звязку з цим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині спростування недостовірної інформації , розповсюдженої в соціальній мережі Інтернет «Однокласники»

Що стосується вимог в частині спростування ОСОБА_2 недостовірної інформації, розповсюдженої 15.11.2016 року та 16.11.2016 року та зобов»язання його вибачитись перед позивачкою, то суд приходить до наступного.

Як зазначалось вище, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї або членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Враховуючи, що факт поширення відповідачем ОСОБА_2 недостовірної інформації 15.11.2016 та 16.11.2016 року підтверджений поясненнями позивачки , свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 в судовому засіданні, даний факт не спростований та не доведений відповідачем, що вказана інформація є достовірною, суд приходить до висновку, що висловлювання відповідача ОСОБА_2 про те, що позивачка є повією і ходить разом із солдатами у нетверезому стані, не відповідає дійсності та ганьбить її честь та гідність .

Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Разом з тим, суд зазначає, що позовні вимоги щодо публічного вибачення за поширення недостовірної інформації не ґрунтується на законі. Відповідно до розяснень викладених в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд не вправі зобов»язувати відповідача вибачитися як спосіб перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16,277 ЦК України.

Також , такий спосіб захисту гідності і честі як спростування у присутності трудового колективу та депутатів сільської ради недостовірної інформації у вигляді образливих висловлювань, чинним цивільним законодавством не передбачений.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що інших позовних вимог на захист своїх немайнових прав позивачкою не заявлено, вимоги про відшкодування моральної шкоди залишені без розгляду, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 2 від 27.02.2009 року ст..ст. 3,5,7,8,10,14,57-6-,79,88,208-209,212,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: