АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2034/2-739/11 Головуючий суддя І інстанції Бобко Т. В.
Провадження № 22-ц/790/1240/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року по цивільній справі за заявою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року ПАТ «ПУМБ» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2012 року позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №5708515 від 02 жовтня 2007 року в загальному розмірі 107485,96 доларів США, в тому числі: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 99372,55 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом, нараховану станом на 14 липня 2009 року у розмірі 7614,07 доларів США, заборгованість за пенею за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом, нараховану станом на 14 липня 2009 року у розмірі 499,34 доларів США, а також судові витрати - судовий збір у розмірі 233 доларів США та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень.

20 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати заочне рішення суду від 30 листопада 2012 року, посилаючись на те, що про існування будь-яких зобов'язань за вказаним судовим рішенням перед ПАТ «ПУМБ» від дізнався від державного виконавця, яка по телефону повідомила про наявність такого рішення та суму заборгованості. В матеріалах справи не міститься жодного доказу належного повідомлення відповідача про виклик до суду, направлення йому позовної заяви та копії рішення суду, а повідомлення про судове засідання шляхом публікації оголошення в газеті вважав таким, що порушує основні засади цивільного процесу щодо права сторін на участь у судовому засіданні, надання доказів та пояснень, крім того відповідач ніколи не був підписаний на зазначене видання та не мав можливості ознайомитися з викликом. У своїй заяві про скасування заочного рішення відповідач зазначив, що ПАТ «ПУМБ» ніколи не пред'являв до нього вимог про повернення грошових коштів, лист про дострокове стягнення суми заборгованості, на який суд посилається в заочному рішенні, він також не отримував, кредит був наданий строком до 02 жовтня 2027 року, таким чином відповідач не знав і не міг знати про намір банку достроково стягнути всю суму кредитних коштів. Вважав умови кредитного договору несправедливими, виходячи з вимог ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 3.2, 3.4 Постанови Правління Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а розрахунок заборгованості по кредиту, процентам та пені - не доведеним.

Представник позивача ПАТ «ПУМБ» просила залишити без розгляду заяву ОСОБА_3 у зв'язку із пропуском процесуальних строків для її подання заяви. В обґрунтування заяви послалась на те, що в своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначив датою ознайомлення із зазначеним рішенням 25 січня 2016 року, а тому саме з цієї дати він був обізнаний про існування заочного рішення по справі та можливе порушення його прав. Таким чином, строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення сплинув 04 лютого 2016 року, питання про поновлення пропущеного строку для звернення із заявою про перегляд заочного рішення відповідачем не порушувалось.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 у судові засідання не з'являлася, подала свої письмові пояснення, в яких зазначила, що з матеріалами цивільної справи та із вищевказаним заочним рішенням суду ОСОБА_3 зміг ознайомитися лише 25 січня 2016 року, однак копію рішення він не отримав до теперішнього часу. Після чого, 01 лютого 2016 року, тобто із додержанням процесуального строку, представником відповідача була подана заява про скасування заочного рішення, яка тривалий час знаходилася в провадженні Харківського районного суду Харківської області без розгляду, у зв'язку з чим для заміни головуючого судді 19 травня 2016 року представник відповідача була вимушена подати заяву про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду, після чого в той же день звернулася до суду із даною заявою про перегляд заочного рішення.

Крім того зазначила, що до теперішнього часу відповідач копію заочного рішення не отримував, а тому вважає, що строк у відповідності до вимог ч. 2 ст. 228 ЦПК України, норми якої є імперативними, ними не пропущений. В обґрунтування своєї позиції посилалася на практику Європейського Суду з прав людини, згідно до якої національні органи влади мають забезпечити справедливість судового розгляду, яка досягається тоді, коли сторони процесу мають право представляти перед судом ті аргументи, які вони вважають важливим для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами (рішення по справам "Dombo Beheer B.V. v the Netherlands" від 27.10.1993р. і "Kraska v Switzerland" від 19.04.1993р.). Просила надати можливість відповідачу реалізувати своє конституційне право на судовий захист шляхом задоволення заяви про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2012 року - залишено без розгляду.

Не погодившись ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить вказану ухвалу скасувати, а справу направити на новий розгляд заяви до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначив, що судом при постановлені оскаржуваної ухвали були порушені норми процесуального права, а також, порядок, встановлений для вирішення питання про розгляд заяви про перегляд заочного рішення. Зауважив, що, залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, судом першої інстанції була застосована загальна норма ст. 72 ЦПК України, замість спеціальних норм ст.ст. 225, 231 ЦПК України. Вказав, що він повторно звернувся до суду із вказаною 20.05.2016 року лише після залишення аналогічної заяви від 01.02.2016 року без розгляду за клопотанням його представника у зв'язку із порушенням судом процесуальних строків її розгляду. Зазначив, що даному факту суд першої інстанції не надав оцінки.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду на підставі ст. 72 ЦПК України, суд першої інстанції зазначив, що заявником не дотримано порядок звернення із заявою про перегляд заочного рішення, ані він, ані його представник не зверталися до суду із заявою про поновлення строку на подання вказаної заяви, внаслідок чого не був дотриманий процесуальний порядок перегляду заочного рішення. .

Проте, з такими висновками погодитись неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання копії заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від30 листопада 2012 року ОСОБА_3 Тому, передбачений ст. 228 ЦПК України процесуальний строк для заявника не почав спливати. Той факт, що його представник знайомився із матеріалами справи не початок перебігу вказаного процесуального строку не впливає, оскільки наведена норма передбачає таку можливість лише після отримання відповідачем копії заочного рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Існуючі у національному законі процесуальні процедури повинні відповідати та застосовуватися із вказаною метою.

Таким чином, оскільки суд порушив вказану норму процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розгляд заяви про перегляд заочного рішення, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -