Справа № 126/1962/16-ц Провадження № 22-ц/772/515/2017Головуючий в суді першої інстанції Рудь О. Г.
Категорія 27Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10.01.2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Бершадський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, який в подальшому був уточнений. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.01.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. строком до 24.03.2015 року. Крім того, було домовлено про сплату відповідачем процентів за користування позикою у розмірі 5% щомісячно. На підтвердження отримання грошей та обов'язку їх повернути, ОСОБА_3 власноручно написав розписку.

В установлений договором строк ОСОБА_3 грошові кошти не повернув, ухиляється від виконання своїх зобов'язань, визначених розпискою, тому ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом і просив суд стягнути з відповідача на його користь основну суму боргу в розмірі 100000 грн. та 25000 грн. відсотків за користування позиченими коштами.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 10.01.2017 року позов задоволено. Вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 24.01.2015 року в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень та відсотки за користування позикою в сумі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) гривень. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку, як необґрунтоване і незаконне, оскільки доказом повернення боргу є виписки з «ПриватБанку» по рахунках ОСОБА_2 Крім того, у березні 2015 року відповідач віддав позивачу готівкою 25000 грн. Апелянт просить скасувати рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10.01.2017 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення, судом було дотримано зазначених норм права.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступних обставин.

24 січня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 позичив у позивача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 100000 (ста тисяч) гривень зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 5% на місяць строком до 23 березня 2015 року, що підтверджується розпискою відповідача від 24.01.2015 року та не оспорюється стороною в судовому засіданні.

Однак, на даний час відповідач борг, за укладеним договором позики від 24.01.2015 року, не повернув.

З огляду на встановлені обставини, суд керувався нормами ст. ст. 526, 629 та ст. 1046 ЦК України і підставно стягнув з ОСОБА_3 позику в сумі 100 000 грн.

Крім того, суд першої інстанції, керуючись ст. 1048 ЦК України правомірно стягнув з відповідача відсотки за користування позикою в розмірі 25000 грн., з огляду на умови розписки про надання позики зі сплатою 5% на місяць за користування позиченими коштами ( а/с 5).

Доводи апелянта, що він повернув суму боргу є безпідставними та спростовуються наступним.

В ході розгляду справи в апеляційному суді у позивача був вилучений оригінал розписки, на яку він посилається як на договір позики та, який був взятий судом за основу. Даний доказ свідчить про підставність позовних вимог та задоволення позову.

Щодо виписки по картках за період 04.03.2015 року по 11.06.2016 року, яка міститься на а/с 60, то з неї не видно чиї це картки та в рахунок чого ОСОБА_3 перераховував кошти. Крім того, виплата боргу мала би здійснитись до 24.03.2015 року, а кошти перераховувались, починаючи з 04.03.2015 року (а.с.60).

На а.с. 61 знаходиться виписка по рахунках на ім'я ОСОБА_4, а не відповідача. Крім того, кошти перераховувались у період з 18.01.2012 року по 07.01.2015 року, а позика відбулась 24.01.2015 року, тому даний доказ не спростовує рішення суду, як і виписка по рахунках ОСОБА_5, який теж не є відповідачем у справі і у якій відслідковується рух коштів лише за 2011 рік (а/с62).

Таким чином, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому в силу ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін,

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10.01.2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук