Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/822/17 Головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
Є.У.№ 335/5209/15-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що на підставі нотаріально посвідченого свідоцтва №167 від 08.05.2015 року, їй, на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Співвласниками вищезазначеної квартири є відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яким на праві спільної часткової власності кожному належить по 1/3 частини квартири. Право спільної часткової власності іншого відповідача ОСОБА_3 було припинено внаслідок його продажу з аукціону у порядок та спосіб, встановлені законом.

У позивача виникли та існують певні перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй часткою нерухомого майна, оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_5, відмовляються надати їй комплект ключів від вхідних дверей до квартири та здійснюють перешкоди щодо вселення та вільного користування житлом, вона не має змоги належним чином ставитися до санітарно технічного обслуговування приміщення, не має можливості провести його технічну інвентаризацію, обстежити, замінити, відремонтувати (у разі необхідності) перед опалювальним сезоном відповідні мережі водо- та тепло-, газо-, електропостачання, після чого укласти відповідні договори з підприємствами, що надають послуги та не має можливості користуватися зазначеними послугами.

Також зазначає, що неможливістю використання належного їй жилого приміщення змінили її життєві плани, що потягло за собою зайві витрати, а тому діями відповідачів позивачу завдано моральну шкоду яку вона оцінює у сумі 5 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, усунути перешкоди у володінні та користуванні спільною частковою власністю 1/3 частиною двокімнатної квартири АДРЕСА_1, вселити її у двокімнатну квартиру, зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_5 не чинити перешкоди у володінні та користуванні спільною частковою власністю 1/3 частиною двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Крім того, стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., та понесені нею судові витрати, що складаються із витрат пов'язаних зі сплатою судового збору та витрат з надання правової допомоги у сумі 5 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перешкоди у володінні та користуванні спільною частковою власністю - 1/3 (однією третьою) частиною двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у двокімнатну квартиру № АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, не чинити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перешкоди у володінні та користуванні спільною частковою власністю - 1/3 (однією третьою) частиною двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати у розмірі 365 грн. 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Заперечуючи проти висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі відповідачі посилалися на те, що дотепер ними оскаржуються прилюдні торги на підставі яких позивач набула право власності на частину квартири, а вселення її неможливо, тому що в квартирі проживають інші мешканці та виділення кімнати позивачеві порушить їх права.

Зазначені доводи відповідачів були досліджені судом першої інстанції.

Так, судом було встановлено, що позивачці на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина спірної двокімнатної квартири.

Реєстрація права власності здійснена позивачкою у Державному реєстрі речових прав 08.05.2015 року, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна НОМЕР_1, на підтвердження чого наданий витяг № 37304995. Свідоцтво про право власності як правовстановлюючий документ видане 08.05.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Н.Ю. Гавриленко, відповідно до ст. 62 Закону України "Про нотаріат" на підставі акту державного виконавця "Про проведені електронні торги" від 20.04.2015 року.

Відповідачі просили про зупинення розгляду справи до остаточного вирішення питання по іншій справі, яка розглядалася судом з приводу оскарження прилюдних торгів, але рішення в тій справі набуло чинності і наразі справа направлена до ВССУ з касаційною скаргою.

Також в апеляційній скарзі вони посилалися на те, що суд першої інстанції в порушення вимог п.4. ст. 201 ЦПК не зупинив провадження в справі.

Разом з тим, положеннями ЦПК не передбачено зупинення справи до перегляду рішення, яке набуло чинності.

На підставі п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, коли її неможливо розглянути у зв'язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній справі. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов'язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження.

Зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного судочинства може мати місце тільки у разі, коли у справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Ухвалою суду від 1 червня 2016 р. провадження у даній справі зупинялось до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 335/315/16-ц за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до ОСОБА_3, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, ОСОБА_6, про визнання протоколу електронних торгів з реалізації нерухомого майна недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 р. рішення у цивільній справі № 335/315/16-ц від 14 квітня 2016 р. залишено без змін, а відтак електронні торги не були визнані недійсними, тож право власності позивачки не скасоване.

Виходячи з того, що позивач наразі є власником частини спірної квартири, вона не може бути позбавлена правомочності власника щодо володіння та користування власним майном.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а за ч. 3 ст. 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Також судом правильно зазначено, що ст. 369 ЦК встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказані норми передбачають усунення будь-яких порушень права власності.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини, її основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР1 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з зазначених положень закону, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо того, що позивач як співвласник спірної квартири, має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном і не може бути позбавлена чи обмежена в його здійсненні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 оскаржуються прилюдні торги також не може бути підставою для відмови у захисті права власності позивачки до того часу, коли її право існує та не визнане припиненим.

Судом встановлено порушення відповідачем права позивача як співвласника квартири, а тому порушене право підлягає захистові.

Не може бути підставою для відмови власникові у захисті права власності і з тих підстав, що в квартирі мешкають інші особи, які не є членами сім'ї позивачки, а кімната, у яку має бути вселена позивач, не визначена.

Так, суд першої інстанції правильно зазначив, що за ст. 369 співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Порядок користування квартирою не визначений, тому позивач не позбавлена права спільно з відповідачами користуватися квартирою без зазначення конкретної кімнати, у яку вона має бути вселена.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: