Єдиний унікальний номер 725/1514/17
Номер провадження 2/725/353/17
16.05.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючого судді Стоцька Л. А.
За участю секретаря: Слободян В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Посилалася на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.1999 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі окрім неї зареєстрований її син ОСОБА_2 у якості члена його сім'ї.
Однак, відповідач з травня 2007 року добровільно зібрав усі свої речі та виїхав до іншого місця проживання за кордон, куди саме їй не відомо.
Таким чином, ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, обов'язки по сплаті комунальних послуг не виконує та має інше місце проживання. Будь-яких речей відповідача за вказаною адресою не має.
Також позивач вказував на те, що самостійно ОСОБА_2 зняти з реєстрації своє місце проживання за вказаною адресою не має можливості, оскільки проживає за кордоном.
Реєстрація місця проживання ОСОБА_2 у її квартирі перешкоджає їй у реалізації повноважень власника.
Просила позов задовольнити, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1
Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.
Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.1999 року належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.8-9).
Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 у якості члена сім'ї власника квартири. Зазначена обставина підтверджується довідкою Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 26.04.2017 року.
Відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З акту ТОВ «ТД Укрвторресурс» від 27.03.2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у даній квартирі дійсно зареєстрований, однак не проживає за вказаною адресою (а.с.11).
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Таким чином, виникнення права власника будинку (квартири) та членів його сім'ї на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже - припинення права власності особи на будинок припиняє право власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.
Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (ст.ст.57-59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року, яка є обов'язковою для всіх судів.
За таких обставин суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 319, 405 ЦК України ст.ст.8, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька