АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/2238/17-ц Головуючий суддя І інстанції Якуша Н.В.
Провадження № 22-ц/790/2724/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про забезпечення позову
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючогосудді - ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2017 року за заявою позивачів про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

встановила:

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2017 року задоволено заяву позивачів про забезпечення вищевказаного позову.

Не погоджуючись з такою ухвалою представник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви, стягнути судові витрати 2320 грн.00 коп. При цьому посилався на те, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем приміщень підвалу №І, ІІ площею 72,6 кв.м. у житловому будинку № 88 по вул. Чернишевській у м. Харкові, на її замовлення філією ДП «Укрдержбудекспертиза» у Харківській області надано експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом та отримано дозвіл на виконання будівельних робіт виданий Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 27.02.2017 року № ХК 47.

Вказав, що позивачам було достеменно відомо про те, що зазначене нерухоме майно не відноситься до приміщень загального користування, ніколи не перебувало у володінні власників квартир, тому судом першої інстанції безпідставно задоволено необгрунтоване клопотання позивачів про вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, доводи представників відповідача та позивача ОСОБА_12, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали про забезпечення позову в межах доводів апеляційної скарги та заяви про забезпечення позову, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 151,152, 153 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову розглядається судом в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до

уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. наслідків.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

В обґрунтування заяви позивачі зазначили, що відчуження спірного приміщення призведе до зміни субєктного складу сторін і унеможливить виконання рішення суду, а через проведення будівельних робіт відповідачем існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Судом встановлено, що відповідач є власником приміщень підвалу № І, ІІ площею 72,6 кв.м. в літ. «А-4» по вул.. Чернишевській, 88 у м. Харкові, де вона на день ухвалення про забезпечення позову за відсутності відповідного дозволу здійснювала роботи з реконструкції (будівництва) з посиланням на експертний звіт філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Харківській області від 25.01.2017 року. Позивачі є власниками квартир №№ 26, 28, 30-32Ю 36-38 у житловому будинку за вказаною адресою.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд послався на обєкт, на який позивачі просять накласти арешт та заборонити його відчуження, та вважав, що невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч. 3 ст. 152 ЦК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Однак всупереч вищевказаних положень ЦПК України суд не врахував, що у даній справі позивачі не оспорюють право власності відповідача на вказані нежитлові приміщення, а в їх заяві про забезпечення відсутні посилання на докази того, що у даному випадку є реальний ризик відчуження відповідачем належних їй приміщень підвалу житлового будинку. Таких доказів матеріали справи не містять, навпаки відповідач виявляє наміри стосовно використання нежитлових приміщень для їх реконструкції.

Обґрунтовуючи свою заяву позивачі послалися лише на те, що у вказаному приміщенні без дотримання правил пожежної безпеки та отримання дозволу відповідачем проводяться будівельні роботи і в цій частині доводи заяви підтверджуються листом начальника Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 14.12.2015 року про відсутність інформації про право на виконання підготовчих та будівельних робіт по вищевказаному обєкту нежитлових приміщень підвалу № І. ІІ та 1-го поверху № 1-10 за адресою м. Харків, вул. Чернишевська, 88 і тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно заборони вчиняти будь-які дії щодо будівництва, реконструкції, перепланування, переобладнання, капітального та поточного ремонту приміщення підвалу (а.с. 34). При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги стосовно наявності у відповідача ОСОБА_4 дозволу на виконання будівельних робіт, виданий Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 27.02.2017 року № ХК 47, оскільки вказаний дозвіл на день ухвалення про забезпечення позову у відповідача був відсутній (а.с. 77).

Таким чином, оскільки забезпечення позову в частині обмеження права власності та користування відповідача на нежитлові приміщення всупереч наведених вимог ЦПК України не є співмірними, в цій частині при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені норми процесуального права, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду в цій частині скасовує ухвалу суду першої інстанції і частково задовольняє скаргу.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, ст.ст. 312, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2017 року скасувати в частині накладення арешту та заборони відчудження приміщення підвалу № І, ІІ площею 72,6 кв.м в літ. "А-4" по вул. Чернишевській, 88 у м. Харкові, відмовивиши у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя

Судді колегії