АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Яремко В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2016 року, -

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Посилалася на те, що 06 червня 2002 року між сторонами був зареєстрований шлюб.

Під час шлюбу у них народилося двоє дітей, які є неповнолітніми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Подружні відносини припинені з серпня 2016 року. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, внаслідок чого між сторонами виникали непорозуміння.

На даний час проживають окремо. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем є не можливим.

Просила розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_6.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2016 року позов задоволено. ________________________________________________________________________________________________Справа № 2/724/731/16 Провадження №22ц-794/596/17 Головуючий у І інстанції Руснак А.І.

Категорія 49 Суддя-доповідач ОСОБА_7

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який зареєстровано 06 червня 2002 року у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області за актовим записом № 74 розірвано.

Після реєстрації розірвання шлюбу залишено позивачу шлюбне прізвище «Семків».

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення суду і визначити місце проживання неповнолітніх дітей з ним.

Посилався на те, що суд першої інстанції при вирішенні спору про розірвання шлюбу не взяв до уваги п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якої суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вирішує також місце проживання неповнолітніх дітей.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з тексту позовної заяви, що позивач ОСОБА_4 звернулася до суду лише з позовом про розірвання шлюбу.

З вимогами про визначення місця проживання дітей ні позивач, ні відповідач до суду не зверталися.

А тому суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу в межах заявлених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в разі наявності спору не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дітей.

Є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки даний пункт при наявності спору передбачає можливість одночасного розгляду вимог про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, поділ майна подружжя та визначення місця проживання дітей.

Відповідно до п.11 зазначеної Постанови рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст.215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім»ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що вимога про визначення місця проживання дітей повинна бути заявлена не як повідомлення про існування такого спору, а саме як позовна вимога. Проте з позовною вимогою про визначення місця проживання дітей відповідач ОСОБА_2 до суду не звертався.

Рішення суду першої інстанції постановлено в межах заявлених вимог, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий підпис ОСОБА_7

Судді: підпис ОСОБА_8

підпис ОСОБА_9