Справа № 134/1528/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2017 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Зарічанського В.Г.

при секретарі Балух О.В.

за участю: представник позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижополь Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про визнання договору оренди землі недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до Крижопільського районного суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про визнання договору оренди належної позивачу земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:1062, від 26.03.2011 року, на підставі якого за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди 13.11.2014 року, недійсним та повернути вказану ділянку позивачу.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що договір оренди вказаної земельної ділянки з відповідачем позивачем ОСОБА_5 (на той час ОСОБА_6) Т.В. був укладений 05 грудня 2004 року, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії «Центр ДЗК» 01.06.2005 року, строком на 10 років. Договір оренди від 26.03.2011 року з відповідачем позивач не укладав, на підписання договору від свого імені нікого не уповноважував, і про наявність спірного договору дізнався випадково, оскільки примірник договору у позивача був відсутній. Також позивач посилається на те, що не проживає в Україні з 2008 року, на час укладення договору перебував у ОСОБА_7 Федерації, а також на момент реєстрації договору 13.11.2014 року у позивача було інше прізвище та інший паспорт на імя ОСОБА_5.

З наведених підстав Позивач вважає що відповідач на даний час користується належною йому земельною ділянкою без законних підстав, тому договір від 26.03.2011 року укладений від його імені є недійсним і просить суд визнати його недійсним та зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову у звязку з його необгрунтованістю, при цьому посилався на те, що за вказаним договором ОСОБА_1 отримував орендну плату, а тому договір є дійсним.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивачу на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія IV-ВН № 038643 від 15.07.2002 року належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,10 га на території Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:1062. 08.09.2014 року у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за позивачем за прізвищем ОСОБА_6, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ЕЕВ 845016. (а.с. 13)

Договір оренди вказаної земельної ділянки з відповідачем позивачем ОСОБА_5 (на той час ОСОБА_6) Т.В. був укладений 05 грудня 2004 року, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії «Центр ДЗК» 01.06.2005 року, строком на 10 років.

13.11.2014 року на підставі договору оренди від 26.03.2011 року № Р000001179, укладеним між відповідачем та позивачем ОСОБА_6 уДержавний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права оренди на дану земельну ділянку за відповідачем (а.с. 20-21).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

Згідно з вимогами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Статтею 215 ЦК України визначено, що нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність договору без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним.

Судом встановлено, що на час укладення спірного договору оренди від 26.03.2011 року № Р000001179, був чинним договір оренди від 05.12.2004 року, строк дії якого не закінчився, і даний договір також не було припинено, що підтверджується відповіддю відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області від 16.05.2016 року на Адвокатський запит № 91 від 10.05.2016 року. (а.с.141-142).

Таким чином, за наявності чинного договору оренди від 26.03.2011 року, як вбачається, у позивача не було підстав укладати інший договір з відповідачем, предметом якого є одна і та ж земельна ділянка.

Ознайомившись в судовому засіданні з реєстраційною справою щодо реєстрації права оренди за відповідачем на належну позивачеві земельну ділянку, судом встановлено, що копія стор.11 паспорта позивача на імя ОСОБА_6, де вказується інформація про місце проживання громадянина, знята з іншого паспорта, оскільки на ній вказаний інший номер, який не співпадає з номером паспорта громадянина України ОСОБА_6

Наданими позивачем доказами також підтверджується факт постійного проживання позивача у ОСОБА_7 Федерації з 2008 року. Згідно з копією паспорта громадянина України Серія АА № 287504, виданим Крижопільським РВ УМВС України у Вінницькій області 23 грудня 1996 року на імя ОСОБА_6, 25.12.2009 року позивач отримала дозвіл на тимчасове проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 Федерація, АДРЕСА_1.(а.с. 159-160). Відповідно до виписки з домової книги АДРЕСА_2, по вул.Інженерна у місті Дмитрів Московської області ОСОБА_6 з 07.02.2008 року має постійну прописку за вказаною адресою.(а.с. 195) Згідно з наданою позивачем копією паспорта громадянина ОСОБА_7 Федерації 20.01.2012 року позивач ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з Туралом ОСОБА_5 у Дмитрівському управлінні ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, що підтверджується відміткою у її паспорті, та змінила прізвище на ОСОБА_5, 27.01.2012 року отримала паспорт на імя ОСОБА_5.(а.с. 6-7).

Судом встановлено, що договір оренди землі від 26.03.2011 року № Р000001179, на підставі якого 13.11.2014 року за відповідачем зареєстровано право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідає за формою і змістом вимогам закону. Однак, згідно з висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 05.01.2017 № 394-П у зазначеному договорі оренди підпис виконано не позивачем, а іншою особою, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним за ст.203, 215 ЦК України, тобто підписання договорів особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки відповідач користується належною позивачу земельною ділянкою без достатніх правових підстав.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20.12.2011 р..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати договір оренди землі № Р000001179 від 26.03.2011 року, укладений між ОСОБА_6 та Приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля», на підставі якого 13.11.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 1,0997 га, кадастровий номер :02:001:1062, яка належить ОСОБА_5 на підставі Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2014 року, недійсним та повернути земельну ділянку позивачу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» на користь ОСОБА_5 судові витрати: 551 грн. 20 коп. судового збору, 1800,96 гривень за проведення почеркознавчої експертизи та 4 036,40 гривень витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Крижопільський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, а особою, яка не була присутня при проголошенні судового рішення - у той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя: