АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/5121/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Батрин О.В.
справа №757/9016/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Поливач Л.Д., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

УСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточненим після направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції судом касаційної інстанції, у якому просить:

1. стягнути з Міністерства внутрішніх справ України 5 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій Міністерства Внутрішніх справ України при розгляді звернення від 06 серпня 2012 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації;

2. стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України 5 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій Міністерства Внутрішніх справ України при розгляді звернення від 06 серпня 2012 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.

Вимоги обґрунтовує тим, що в 06 серпня 2012 року звернувся до директора Департаменту Міністерства соціальної політики України за отриманням інформації щодо нарахування і виплати матеріальної допомоги, грошової компенсації за роботу в святкові дні, нічні та понад урочний час.

Листом №585/13/155-12 від 17 серпня 2012 року Міністерство соціальної політики України повідомило, що звернення направляється для розгляду за належністю до Міністерства внутрішніх справ України.

Листом №15/2-Б-711 від 20 вересня 2012 року Міністерством внутрішніх справ України надано відповідь.

Вважаючи надану Міністерством внутрішніх справ України відповідь такою, що є неповною та необґрунтованою за всіма порушеними у зверненні питаннями, ОСОБА_2 оскаржив дії Міністерства внутрішніх справ України до суду та постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2013 року визнано протиправним надання Міністерством внутрішніх справ України у листі №15/2-Б-711 від 20 вересня 2012 року неповної інформації на звернення ОСОБА_2 від 06 серпня 2012 року; зобов»язано Міністерство внутрішніх справ України надати повну інформацію на звернення ОСОБА_2 від 06 серпня 2012 року

Обґрунтовуючи спричинення моральної шкоди та її розмір, ОСОБА_2 зазначає, що при розгляді його звернення відбулось порушення ст.ст. 40, 43 Конституції України, Законів України «Про інформацію», «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації», оскільки державний орган допустив бездіяльність, неповно розглянув його звернення, чим змусив вживати додаткових заходів для захисту своїх прав та витрачати додатковий час.

Вказує, що все це призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації, моральних переживань, порушення сталих життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, погіршено стосунки з оточуючими, зокрема з рідними людьми, які глузують з нього з приводу неможливості довести ним свою правоту при зверненні до державних органів.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин справи та невідповідність їм висновків суду, відсутність мотивів про відхилення доказів, якими обґрунтовані позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту спричинення моральної шкоди діями (бездіяльністю) відповідача. Доводи в частині приниження честі, гідності та ділової репутації суд визнав безпідставними.

З матеріалів справи убачається, що 06 серпня 2012 року звернувся до директора Департаменту Міністерства соціальної політики України за отриманням інформації щодо нарахування і виплати матеріальної допомоги, грошової компенсації за роботу в святкові дні, нічні та понад урочний час.

Листом №585/13/155-12 від 17 серпня 2012 року Міністерство соціальної політики України повідомило, що звернення пересилається для розгляду за належністю до Міністерства внутрішніх справ України.

Листом №15/2-Б-711 від 20 вересня 2012 року Міністерством внутрішніх справ України надано відповідь.

Вважаючи надану Міністерством внутрішніх справ України відповідь такою, що є неповною та необґрунтованою за всіма порушеними у зверненні питаннями, ОСОБА_2 оскаржив дії Міністерства внутрішніх справ України до суду та постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2013 року визнано протиправним надання Міністерством внутрішніх справ України у листі №15/2-Б-711 від 20 вересня 2012 року неповної інформації на звернення ОСОБА_2 від 06 серпня 2012 року; зобов»язано Міністерство внутрішніх справ України надати повну інформацію на звернення ОСОБА_2 від 06 серпня 2012 року

Відповідно до ст.40 Конституції України, ст.ст. 1, 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», ст.5 Закону України «Про інформацію» кожному гарантується право на звернення та отримання вичерпної та обґрунтованої відповіді стосовно порушених питань, крім випадків, що встановлені законами.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 25 Закону України «Про звернення громадян» визначено питання відшкодування збитків, зокрема моральних, громадянину у зв'язку з порушенням вимог цього Закону при розгляді його скарги.

Відповідно до ст.27 та ч.1 ст.31 Закону України «Про інформацію» порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. У разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_2 обґрунтовує спричинення моральної шкоди не безпосередньо обставинами порушення законодавства про розгляд звернень громадян та права на отримання інформації, а зазначає, що такі дії призвели спричинення моральної шкоди унаслідок приниження його честі, гідності та ділової репутації, моральних переживань, вказуючи про порушення сталих життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, погіршення стосунків з оточуючими, зокрема з рідними людьми, які глузують з нього з приводу недоведеності його правоти при зверненні до державних органів.

Відтак, підставами позову є відшкодування моральної шкоди внаслідок приниження честі, гідності та ділової репутації. Обставини неправомірності дій Міністерства внутрішніх справ України при розгляді звернення досліджувались в порядку адміністративного судочинства.

За змістом ч.1 ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до абз.1 п.6 цієї Постанови позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

В пункті 27 цієї Постанови роз»яснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

З матеріалів справи та наданих позивачем доказів не убачається, що унаслідок листування МВС України допустило брутальні, принизливі чи непристойні висловлювання, або висловлення, що містять неправдивий зміст, які створили б негативну оцінку ОСОБА_2 в очах оточуючих та поставили під сумнів його ділові і професійні якості.

За змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Законодавством встановлено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких позивач зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії відповідача.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту спричинення моральної шкоди, а в діях відповідачів відсутня така неправомірна поведінка, яка мала б наслідком відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилання ОСОБА_2 на положення ст.ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України відхиляються колегією суддів, оскільки є помилковими.

Звертаючись до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач обґрунтовував такі вимоги як спосіб захисту гідності, честі чи ділової репутації. При цьому, за змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України ці правові норми застосується до правовідносин щодо відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень або самими цими органами на цих же підставах.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з»ясування судом першої інстанції обставин справи є помилковими та відхиляються колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді Л.Д. Поливач

Є.В. Болотов