Справа № 708/72/17
Номер провадження № 2/708/76/17
Р і ш е н н я

Іменем України

27 квітня 2017 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої судді - Ткаченко С.Є.,

при секретарі - Тендітній Л.В.,

з участю прокурора - Бордуніс О.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

представника третьої особи - Тетерюк В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи служба у справах дітей Чигиринської районної державної адміністрації, Черкаський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він являється батьком двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а їх матір'ю є відповідачка.

Згідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 15.09.2011 року, шлюб між ними розірвано.

А відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.01.2012 року, ОСОБА_4 зобов'язано усунути перешкоди у його спілкуванні з дітьми.

Проте відповідачка систематично порушує вказане рішення суду, безпідставно забороняє зустрічатися і спілкуватися з дітьми, брати участь у їх житті і вихованні, забирати їх до себе у визначений судовим рішенням час.

Він постійно піклується про своїх дітей, допомагає матеріально, купує їм одяг та всі необхідні у побуті речі, забезпечуючи належні умови їх проживання.

Під час зустрічі з дочкою 07.01.2017 року в присутності його матері дочка показала їм на тілі численні забої і крововиливи, пояснивши, що їх нанесла мати ОСОБА_4, яка жорсткого поводиться з нею та братом, безпідставно проявляє до них агресивну поведінку, примушує до важкої праці по господарству, здійснює психологічний та фізичний тиск, залякує, внаслідок чого його син систематично проходить лікування у медичних закладах.

Жорстоке поводження матері з дочкою зафіксовано в акті судово-медичного дослідження (обстеження), яке було проведено 13.01.2017 року.

За результатами цього обстеження експертом встановлено нанесення його дочці легких тілесних ушкоджень, що підпадають під кваліфікацію ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

У зв'язку з тим, що його хвилює психічне і фізичне здоров'я дітей, їх нормальний розвиток, виховання і навчання, а відповідачка своїми діями та агресивною поведінкою грубо порушує права їхніх дітей, він просить суд позбавити відповідачку батьківських прав.

24.02.2017 року позивач, скориставшись наданим йому ст., ст. 27, 31 Цивільного процесуального кодексу України правом протягом часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, до початку розгляду судом справи по суті шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просить відібрати від ОСОБА_4 малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав та передати їх йому на виховання.

В обґрунтування зміни предмету позову зазначає, що 15.02.2017 року під час проведення засідання комісії Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області з питань захисту прав його малолітніх дітей дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до поданої його заяви від 12.01.2017 року, яка стосується захисту прав, свобод і законних інтересів його малолітніх дітей від жорстокого поводження з боку їхньої матері ОСОБА_4, службові органи місцевих органів виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які були залучені до складу даної комісії, дійшли висновку про те, що позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_4 є крайнім заходом впливу і недоцільним у даній ситуації.

Оскільки діти виявили самостійне бажання залишитися з ним і категорично відмовляються повертатися до своєї матері, маючи реальні підстави переживати за своє здоров'я та боятися можливого покарання у вигляді фізичного насильства, що неодноразово застосовувалося до них з боку відповідачки, то на даний час вони проживають разом з ним за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідачка не піклується належним чином про їхніх спільних дітей, а проживання дітей разом з матір'ю створюватиме реальну небезпеку для їхнього життя, психологічного та фізичного здоров'я, позивач просить відібрати без позбавлення батьківських прав від ОСОБА_4 малолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що він постійно піклується про дітей, забезпечує їх матеріально. Коли забирає їх до себе додому, то купує одяг, продукти харчування, необхідні предмети побуту, хоча отримує пенсію по інвалідності і половина цих коштів йде на виплату аліментів дітям.

Після розлучення у відповідачки був складний життєвий період і вона дозволила йому забрати дітей до себе, де вони відвідували садок та школу в м. Черкаси.

Коли 07.01.2017 року він забрав дітей до себе додому на різдвяні свята, то побачив на тілі дочки сліди побоїв, у зв'язку з чим змушений був звернутися до медичного закладу для проведення обстеження дітей та зафіксував документально нанесені дочці тілесні ушкодження.

Від дітей він дізнався, що відповідачка грубо порушує їх права, примушує їх тяжко працювати по господарству, не випускає з дому, забороняє гратися з іншими дітьми, чинить на них психологічний тиск, погрожує та застосовує фізичну силу.

На даний час діти з січня 2017 року проживають разом з ним і категорично відмовляються повертатися до матері.

Вони навчаються вдома дистанційно, до них приходять вчителі та проводять з ними заняття по кілька годин на день, оскільки відповідачка відмовляється надати документи дітей, щоб у них була можливість відвідувати школу.

Він хвилюється за психічне і фізичне здоров'я своїх дітей, їх розвиток і навчання, а тому просить суд відібрати дітей від відповідачки без позбавлення її батьківських прав і передати йому на виховання.

Представник позивача ОСОБА_3 також підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що існує реальна загроза життю і здоров'ю малолітніх дітей внаслідок агресивної поведінки відповідачки, її жорстокого ставлення до них, а тому їм краще буде проживати з батьком і перебувати на його вихованні, у зв`язку з чим просить відібрати малолітніх дітей від відповідачки.

Оскільки служба у справах дітей Чигиринської РДА прийшла до висновку про недоцільність позбавлення її батьківських прав, то й вони не наполягатимуть на цьому.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснив суду, що він теж підтримує позов та просить суд відібрати малолітніх дітей від відповідачки і передати їх на виховання позивачу, так як він зможе забезпечити належні умови для їх виховання і навчання.

Відповідачка не спроможна виконувати належним чином свої батьківські обов'язки, про що свідчить її агресивна поведінка по відношенню до дітей, психологічний тиск на них та застосування фізичної сили, наслідком чого стало порушення відносно неї кримінального провадження за нанесення дочці легких тілесних ушкоджень.

Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що вона після розлучення з позивачем виховує дітей самостійно, намагається по мірі матеріальних можливостей забезпечити їх всім необхідним для життя і навчання, в тому числі оплачує харчування в школі, здає грошові кошти на потреби школи.

Вона придбала в селі будинок, в якому проживає з усіма дітьми, не працює, отримуючи кошти на дітей від держави. Також вона утримує господарство, обробляє город і таким чином забезпечує дітей.

На її думку, діти забезпечені всім необхідним, для них в будинку створені належні умови для проживання.

Вона ніколи не чинила позивачу перешкод у побаченнях з дітьми, він забирав їх до себе, коли хотів.

Також вона заперечує, що застосовувала до дітей фізичну силу, вона їх не била, а звідки взялися побої на тілі дочки їй невідомо.

Представник відповідачки ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення позову, пояснивши суду, що діти були забрані від ОСОБА_4 позивачем незаконно.

Відповідачка виховує дітей належним чином, для них створені всі необхідні для проживання і навчання умови.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Чигиринської РДА Тетерюк В.Г. пояснила, що 12.01.2017 року до служби із заявою про захист дітей від побоїв з боку матері звернувся позивач.

Ними було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачки.

Коли комісія відвідувала позивачку вперше 18.01.2017 року, то в кімнатах будинку було брудно, вони потребували ремонту, але було тепло, для дітей в будинку виділені окремі кімнати, є ліжка, письмовий стіл, шафа, дитячий одяг.

Під час наступного обстеження в кімнатах було побілено, умови проживання покращились.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 09.02.2017 року, було визнано недоцільним позбавляти відповідачку батьківських прав, оскільки для цього не було підстав, передбачених ст. 164 СК України, а всі характеристики були позитивними.

До служби також неодноразово в усному порядку та двічі з письмовими заявами зверталася відповідачка про повернення їй дітей.

Щодо відібрання дітей від відповідачки без позбавлення її батьківських прав та передачі на виховання позивачу, то вони вважають, що таке відібрання буде недоцільним.

Представник третьої особи - Черкаського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради ОСОБА_22 пояснив, що з 19.01.2017 року сім'я ОСОБА_8 перебуває під соціальним супроводом, він постійно спілкується з позивачем, дітьми, бабусею і дідусем.

Даний супровід застосовується в зв'язку із подоланням наслідків насильства в сім'ї і на теперішній час є зміни в кращий бік.

Діти постійно відвідують психолога Центру, проводять з нею сеанси і тренінги.

Під час розмов з дітьми вони підтверджували, що зазнавали фізичного насилля з боку матері, відчували психологічний тиск і не знаходять з нею спільної мови.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що з 23.01.2017 року здійснює прийом дітей як психолог, проводить з ними бесіди.

Коли діти прийшли до неї на перший прийом, то вона побачила, що дівчинка більш відкрита, а хлопчик замкнутий, всі емоції тримає в собі.

Під час бесід з дітьми вона з'ясувала, що за час проживання з матір'ю любові і взаєморозуміння в сім'ї не було, діти говорили, що мати їх залякувала, часто била.

ОСОБА_9 розповідала, що мати примушувала її доглядати за меншими сестрами, допомагати їй по господарству, часто лаяла та била.

ОСОБА_10 також підтверджував, що мати сварила їх за кожний проступок, навіть коли він з'їдав більше їжі і не залишав меншим сестрам, при цьому фізичну силу до них застосовував і співмешканець матері, бив їх, ображав словесно.

Діти боялися зізнатися у цьому батькові, були надзвичайно закриті в спілкуванні.

На даний час психологічний стан дітей значно покращився, діти стали більш відкриті, ОСОБА_7 навіть почав сміятися і жартувати в розмовах з нею.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що являється бабусею дітей по лінії позивача.

07.01.2017 року син забрав дітей до них додому в м. Черкаси на свята і вона побачила синяки на тілі онуки. Спочатку дитина сказала, що впала зі стільця, а пізніше зізналася, що її побила мати.

У зв'язку з цим вони з сином звернулися до лікаря та написали заяву по даному факту по відділу поліції.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що приходиться дітям дідусем.

Коли син забирав дітей до себе, то вони дуже цьому раділи, але були замкнуті, неговіркі. Син купував їм одяг, предмети побуту, які вони просили, водив їх на прогулянки.

А коли він відвозив онуків власним автомобілем назад до матері, то діти перебували в пригніченому стані, не хотіли повертатися, але причин цього не називали.

Він купував онукам все, що просила бувша невістка, навіть ковдри і продукти харчування.

На даний час онуки проживають разом з ними, він багато часу проводить з ОСОБА_7 і хлопчику це подобається, він став більш відкритим.

Допитана в судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_15 малолітня ОСОБА_8 пояснила, що вона хоче проживати разом з батьком, бабусею і дідусем.

Їй подобається проживати разом з ними, бо її ніхто не примушує працювати, не застосовує до неї фізичну силу.

З матір'ю проживати не бажає, оскільки вона її дуже ображала, застосовувала щодо неї фізичну силу, примушувала доглядати за меншими дітьми, яких вона не вважає своїми сестрами, та працювати по господарству.

Допитаний в судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_15 малолітній ОСОБА_7 пояснив, що бажає залишитись проживати разом з батьком, дідусем і бабусею, йому у них дуже подобається.

Вони приділяють йому багато уваги, не б'ють, не ображають і не примушують працювати.

Його часто била мати і її співмешканець Іван, били за те, що не встиг або забув щось зробити по господарству, або щось не те з'їв.

Тому йому буде краще проживати разом з батьком.

Практичний психолог районного методичного кабінету відділу освіти Чигиринської РДА ОСОБА_15 пояснила суду, що всерйоз слова дітей можна сприймати лише в частині того, що вони хочуть проживати з батьком, оскільки у них існує образа на матір. Ця образа з часом мине, але на даний час вона існує і діти не хочуть спілкуватися з матір'ю.

У відповідачки є любов до дітей, але вона не вміє її проявляти, оскільки сама рано втратила батьків, у неї було важке дитинство і ці відносини вона перенесла на теперішні відносини зі своїми дітьми.

Що стосується показів дітей про примушування до роботи, то вона вважає це навіюванням з боку батька, бабусі та дідуся.

У дітей змінився спосіб життя в кращий бік і тому вони не хочуть повертатися до матері.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що працює вчителем в Медведівській ЗОШ і була класним керівником ОСОБА_8.

Сім'я перебуває на обліку як багатодітна. Діти приходили в школу в чистому одязі, охайні. Мати виконувала обов'язки по їх вихованню, відвідувала батьківські збори.

Жорстокого поводження з дітьми не було і проявів такої поведінки з боку матері вона не помічала.

Якщо в школі проходили якісь позакласні заходи по прибиранню класу чи території, то діти працювати не вміли.

Дівчинка здібна до навчання, вчилася посередньо, завжди відкрита до спілкування, їй дуже хотілося йти додому зі школи.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що працює вчителем в Медведівській ЗОШ і була класним керівником ОСОБА_7 з 6 класу.

Хлопчик приходив у школу в чистому одязі, був охайний, вихований, спокійний, врівноважений.

Коли у школі відбувалося прибирання класу чи території, то він не вмів тримати в руках сапу чи лопату, що свідчить про те, що і вдома його не примушували цим займатися.

ОСОБА_18 погано, маючи початковий і середній рівень знань, товаришував найбільше з дівчатками свого класу та меншими дітьми, важко сприймав навчальний матеріал і матері було рекомендовано займатися з хлопчиком додатково.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що добре знає відповідачку, оскільки вона приходиться йому кумою.

Його дружина познайомилась з відповідачкою близько 4-5 років тому і з тих пір вони дружать.

На прохання ОСОБА_4 він допомагав їй по господарству, а вона часто приїжджала до них у гості разом з дітьми.

Діти завжди були охайні, чисті, вона на них не кричала і не била.

Коли вони з дружиною приходили в гості до відповідачки, то в будинку також було чисто, вона тримає велике господарство.

Про ситуацію, що склалася з дітьми, йому відомо зі слів відповідачки, яка дуже хвилюється з цього приводу.

Вислухавши сторін та їх представників, представників третіх осіб, спеціаліста, свідків, думку прокурора про можливість відібрання дітей від відповідачки без позбавлення її батьківських прав, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

А згідно до ст. 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Як встановлено судом та підтверджується свідоцтвами про народження № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2, позивач та відповідачка є батьками двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 7).

Також судом встановлено і не заперечується сторонами, що після розірвання між ними шлюбу, згідно з рішенням Чигиринського районного суду від 15.09.2011 року, дітей залишено проживати з матір`ю.

Разом з тим відповідно до рішення Чигиринського районного суду від 10.01.2012 року, яке набрало чинності, ОСОБА_4 зобов'язано усунути перешкоди в спілкуванні позивача з його дітьми та визначено способи його участі у вихованні дітей (а.с.11, 12).

Судячи з довідок Зам'ятницької сільської ради № 9 і № 10 від 18.01.2017 року, ОСОБА_4 зареєстрована та проживає у власному будинку за адресою: АДРЕСА_2, де разом з нею зареєстровані та проживають малолітні діти: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_20 і ОСОБА_21 (а.с.96, 97).

Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_4 від 30.01.2017 року та від 14.02.2017 року, по місцю проживання відповідачки комісією рекомендовано негайно провести ремонт в будинку з метою створення належних умови для проживання малолітніх дітей (а.с. 99,100,101).

А з акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 19.01.2017 року слідує, що для виховання і розвитку дітей створені всі належні умови, в будинку кожній дитині відведена окрема кімната з меблями та сучасним ремонтом (а.с.110).

На даний час відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, що випливає з довідки Зам'ятницької сільської ради № 11 від 18.01.2017 року, та отримує від Чигиринського управління соціального захисту населення щомісячну грошову допомогу на дітей (а.с.92-95).

Як вбачається з характеристик дітей, виданих Медведівською ЗОШ І-ІІІ ст. ім. М.Залізняка № 4 і № 5 від 23.01.2017 року, відповідачка підтримує постійний зв'язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи, намагається допомагати дітям у навчанні та цікавиться шкільним життям дітей (а.с.102-105).

Однак в клопотанні Черкаського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 55 від 25.01.2017 року зазначено, що діти сторін проживають з батьком ОСОБА_1 з 07.01.2017 року, але до цього часу вони проживали з матір'ю ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 і під час спільного проживання з відповідачкою діти регулярно зазнавали фізичного та психічного насильства.

В судовому засіданні також встановлено, що дані факти фізичного та психічного насильства підтверджуються актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 02-01/82 від 13.01.2017 року (а.с.21).

Крім того, як вбачається з повідомлення Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області № 967/63-2017 від 20.02.2017 року, в провадженні Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000017 від 13.01.20017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України по факту отримання тілесних ушкоджень малолітньою ОСОБА_8, 2006 року народження (а.с.112).

Суд вважає, що надані позивачкою довідки № 9 і №10 від 25.04.2017 року не можуть спростувати вище вказані факти, оскільки викладені в них відомості документально не підтверджені і з їх змісту не вбачається періодичність проведення медичних оглядів дітей.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та інше, що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками.

В судовому засіданні було встановлено, що саме дані факти по відношенню до виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків щодо її малолітніх дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, знайшли своє підтвердження.

Як передбачено ч.1 та ч. 2 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

За таких обставин суд вважає, що є достатньо підстав для відібрання від відповідачки сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав.

Задовольняючи позовні вимоги про відібрання дітей від матері, суд бере перш за все до уваги те, що малолітні діти наразі перебувають на межі підліткового віку, який є найбільш важкий і складний з усіх дитячих вікових груп, що представляють собою період становлення особистості. Цей вік характеризується наявністю самих різноманітних проблем і труднощів, які найчастіше витісняються у зв'язку зі страхом усвідомлення. У формуванні самооцінки підлітків значну роль відіграє сім"я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннісними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння підлітками основних правил і норм поведінки,виробляють їх позицію по відношенню до світу і до самого себе.

Дітям потрібно забезпечити у сім"ї достатньо їжі, задовільне житло, люблячих батьків, які підтримують їх, послідовність у їх вихованні, здобутки і повагу з метою виховання почуття власної гідності у дитини.

Судом встановлено, що батько дітей має можливість забезпечити їм базові потреби - належне харчування, відповідний одяг, санітарно-гігієнічні умови проживання.

При цьому, суд вважає, що ситуація, яка склалася в родині ОСОБА_4, її стосунки з дітьми в подальшому можуть призвести до негативних наслідків і діти будуть не соціалізовані в суспільство, а зменшення цих ризиків може вирішити комплексна соціальна психологічна реабілітація дітей.

А ч. 3 ст. 170 СК України визначено, що під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується як показами представника третьої особи - Черкаського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_22, так і наданою центром суду інформацією від 10.04.2017 року (а.с.200), що з 19.01.2017 року сім'я ОСОБА_8 перебуває під соціальним супроводом.

Також, судячи з показів представника третьої особи ОСОБА_22 та свідка ОСОБА_12, за час проживання дітей з батьком їх психоемойційний стан значно покращився.

Судом приймаються до уваги ставлення обох батьків до виконання своїх обов'язків, належність умов проживання, що підтверджується відповідними актами, що дозволяє дійти до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відібрання дітей.

Враховуючи обставини справи, суд не може погодитися з висновком комісії з питань захисту прав дитини Чигиринської райдержадміністрації від 26.04.2017 року «Про недоцільність відібрання без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей ОСОБА_7, 2004 року народження, та ОСОБА_8, 2006 року народження від матері ОСОБА_4, 1982 року народження», адже діти висловили бажання, як зазначила психолог ОСОБА_15 в присутності якої вони буди допитані судом, добровільно, без будь-якого примусу, проживати разом з батьком, категорично відмовляючись повертатися до матері, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.160 та ст.171 СК України.

Даний факт є пріоритетним для прийняття судом такого рішення, оскільки суд з метою захисту прав малолітніх дітей зобов`язаний врахувати їх думку, вважаючи неможливим їх примусове повернення до матері, що може негативно позначитися на їхньому психічному і фізичному здоров`ї.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відібрання дітей у відповідачки є обгрунтованими та доведеними в ході розгляду справи.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та враховуючи при цьому, що відповідачка належним чином не виконувала обов'язків по вихованню дітей та їх матеріальному забезпеченню, вважає необхідним відібрати у ОСОБА_4 малолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, не позбавляючи її при цьому батьківських прав, залишивши дітей проживати з позивачем, де їм створені всі умови для проживання та всебічного розвитку.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст.19, 150, 155, 164, 170, 171 СК України, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3, ст. ст. 8, 11, 17 Закону України " Про охорону дитинства"ст., ст.10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Відібрати від ОСОБА_4 малолітніх дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав та передати їх батькові ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча