РІШЕННЯ

іменем України

10 травня 2017 рокуСправа №451/1338/16-ц
Провадження № 2/451/50/17

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку,-

встановив:

3 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку.

В позовній заяві зазначає, що він є власником будинку АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.05.2010 року, серії НОМЕР_1. В даному будинку не проживає, оскільки у ньому проживає відповідач. З відповідачем по справі був укладений усний договір з матір'ю позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка 22 вересня 2000 року в приміщені виконкому Завидчанської сільської ради Радехівського районну Львівської області посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу та надала дозвіл ОСОБА_2 на вселення в даний будинок. 3 липня 2005 року ОСОБА_4 померла, а відповідач не дає можливості вільно користуватися позивачу належним йому на праві приватної власності будинком та в добровільному порядку виселитися не бажає. Просить винести рішення, яким веселити відповідача, ОСОБА_2, з жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд постановити судове рішення, яким виселити відповідача із спірного будинку. Визнав в судовому засіданні, що він від матері відповідача ОСОБА_5 отримав 4000 тисячі гривень завдатку за продаж їй спірного будинку та надав їй відповідно розписку. Вказаний будинок він мав намір відчужити за 1000 доларів США. При домовленості були присутні він, його дружина ОСОБА_6 та мати відповідача ОСОБА_5. Про отримання дружиною двох тисяч гривень від ОСОБА_7 заперечує, вона йому про це не повідомляла. Власником будинку став по заповіту ОСОБА_4, суд визнав його власником. Не заперечує щодо повернення відповідачу по справі, який будинок не зруйнував та підтримував в належному стані, 4000 тисяч гривень, які були його матір'ю ОСОБА_5 йому передані. Коли обговорював продаж будинку він був його власником. Відповідач має квартиру після смерті матері, однак там проживають квартиранти. Оскільки жодних коштів від відповідача не отримував, із ним ні про що не домовлявся, просив суд позовні вимоги задовольнити, негайно виселити відповідача з будинку. З 2006 року по даний час проживав у м.Червонограді, в даний час бажає проживати у будинку, власником якого він є, до цього часу питання про виселення відповідача із будинку перед судом не ставив, йому невідомо хто оплачує за послуги і податок за землю.

Відповідач проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити, він поселився у будинок у 2006 року, доглядав за ним, проводив ремонт, зробив огорожу, оскільки знав, що цей будинок буде його, сплачував податок за користування земельною ділянкою. Стверджував суду, що він позивачу по справі та його дружині виплатили усі кошти, які були за домовленістю про продаж будинку між ОСОБА_5 -його матір»ю та позивачем по справі. Сам позивач у судовому засіданні підтвердив, що отримав від його матері 4000 гривень як завдаток на продаж будинку. Крім цього, 2000 гривень були ще передані його дружині ОСОБА_6, що підтвердили свідки в судовому засіданні. Крім цього, дочці із м.Броди вони давали по 5 штук індиків в рахунок доплати до повної суми продажу будинку, оскільки станом на 2006 рік це була сума 8 000 гривень. Все те, що він зробив в даному будинку знищить.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечив, звертав увагу суду, що відповідач з 2006 року користується будинком, доглядає його, проводить поточні ремонти та користується земельною ділянкою. Як визнав у судовому засіданні позивач, він мав намір з дружиною ОСОБА_6 продати будинок та отримав завдаток у розмірі 4000 гривень. Окрім цього, його дружина отримала 2000 гривень, що підтвердив свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні. Сума, яка була сплачена за купівлю будинку у 2006 році була еквівалентна 500 доларів США, яку і разі відмови в задоволенні позову відповідач буде стягувати із позивача.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона з 2006 року по 2010 рік працювала головою Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області. Підтвердила суду, що ОСОБА_5 передала позивача ОСОБА_1 4000 гривень завдатку за продаж спірного будинку в її присутності. Продаж будинку мав відбутися за 8000 гривень. Інших обставин домовленості між ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не знає. Їй відомо, що відповідач проводи ремонти у спірному будинку, сплачує послуги за користування ним самостійно.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона проживає на одній вулиці, де розташований спірний будинок. Пригадує, що був такий випадок, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 йшли до ОСОБА_5 обговорювати питання купівлі спірного будинку. Через деякий час в селі вона почула, що ОСОБА_5 заплатила позивач 4000 гривень завдатку. Інші обставини, чи будь - які домовленості їй невідомі.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що мати ОСОБА_2 хотіла придбати в ОСОБА_4 будинок, оскільки вона не ладила із невісткою. Відповідач по справі вселився у спірний будинок у 2006 році, проводив у ньому ремонти, білив, обмуровував хату в пів цегли, проводив її до порядку, щоб були умови для проживання. ОСОБА_5 в селі говорила, що вона викупила в ОСОБА_1 спірний будинок. Пригадує, що ОСОБА_5 несла та передавала позивачу ОСОБА_1 4000 гривень завдатку за хату та отримала за це відповідно розписку. Їй відомо, що коли ОСОБА_6 перебував у лікарні, їй ОСОБА_7 передавав 2000 гривень за будинок, вона про це їй особисто повідомила. Знає, що відповідач в рахунок доплати за будинок надавав дочці ОСОБА_18 із м.Броди індики по 5 штук, картоплю та з ними повністю розрахувався за будинок. Позивач немає совісті, бо отримав кошти за будинок, ще виселяє ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що живе по сусідству із ОСОБА_2. ОСОБА_2 та його дружина неодноразово приходять до неї в гості, вона бачила як вони підремонтовували будинок, обробляли земельну ділянку. Щодо самого продажу будинку, як і про будь -які домовленості їй невідомо.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він пригадує, що ОСОБА_5 передавала за будинок 4000 гривень завдатку за будинок, а потім він особисто надавав в присутності бухгалтера ОСОБА_19 2000 гривень через ОСОБА_7 для доплати за продаж будинку та сказав, що ОСОБА_2 повинен їх відпрацював.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він особисто передавав ОСОБА_6 кошти в розмірі 2000 гривень для оплати за спірний будинок, які йому надавав директор ОСОБА_14, за це отримав у неї коробку цукерок. Ці кошти ОСОБА_2 повинен був відпрацювати. Їх передавав він, оскільки ОСОБА_2 міг їх потратити. Про домовленості за яку суму продавався будинок йому невідомо, відповідач десь протягом 12 років проживає у спірному будинку, чи оплачує за послуги та податок землю йому невідомо. Візуально стан будинку покращився, відповідачем встановлено огорожу, оброблено все біля будинку.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 від 19.052010 року, яке видане на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії ВМТ №216157 від 27.04.2010 року (а.с.7-8).

Відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який не є членом його сім»ї, проживає по АДРЕСА_2 з 2006 року без реєстрації, що стверджується довідкою №287 від 1.12.2016 року, виданою виконкомом Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області чого не заперечив відповідач у судовому засіданні (а.с.16).

ОСОБА_2 проживає у спірному житловому будинку із дружиною ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4. Сім'я веде догляд за будинком, господарськими будівлями, провели ремонт будівель і огорожі, будинок підтримують в належному стані , що підтверджується довідкою №286 від 1.12.2016 року, виданою виконкомом Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.17).

Як вбачається із копії розписки, ОСОБА_1 17 червня 2009 року отримав в ОСОБА_17 мати відповідача 4000 (чотири тисячі) гривень як завдаток за продаж спірного будинку, що визнав в судовому засіданні позивач, не будучи ще власником даного будинку, власність ним зареєстрована лише у травні 2010 року (а.с.27, 8).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до наведених норм закону, а також вимог ст.47 Конституції України та ст.311 ЦК України право на житло, зокрема, користування ним та усунення перешкод у користуванні підлягає судовому захисту лише у випадку порушення таких прав особи.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Статтею 24 Конституції України закріплено рівність прав та свобод кожного громадянина України. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Право на судовий захист у цивільному процесі також гарантовано ст.ст.1,3 ЦПК України та ст.15-16 ЦК України.

Оскільки відповідач по справі не є членом сім»ї власника ОСОБА_1, право члена сім'ї власника будинку на користування житловим приміщенням у нього не виникло, а власник вправі на свій розсуд розпорядись своїм майно, суд робить висновки про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60, 88, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 із жилого будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с.Завидче Радехівського району Львівської області в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_1 судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.