АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/8706/17 Головуючий у 1-ій інстанції - Юзькова О.Л.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/6093/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

заявника: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи. Та зазначає, що у суду першої інстанції не було підстав для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки зі змісту заяви про встановлення факту не вбачається спору про право.

Заявник у суді апеляційної інстанції підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки свого представника суду не повідомила.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України, із заявою, в якій просив встановити факт, що починаючи з 18 грудня 2012 року по день подання заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було внесено відомостей з використанням реквізиту «кримінальні правопорушення, які на день набрання чинності КПК перебувають у провадженні» стосовно кримінальної справи, що була порушена постановою слідчого в особливо важливих справах Головного управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції Захарова Артема Вячеславовича від 19 липня 2012 року «Про перекваліфікацію злочину та порушення кримінальної справи» щодо невстановлених слідством осіб за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.2, 3 ст.358 Кримінального кодексу України, з фабулою обвинувачення «про заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах; підроблення документа, який видається підприємством, і який надає права або звільняє від обов'язків, з метою використання його як підроблювачем так і іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; використання завідомо підробленого документа».

Відмовляючи у відкритті провадження по вказаній заяві ОСОБА_2 суд першої інстанції вважав, що дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Також, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник фактично просив підтвердити невнесення слідчим у встановленому законом порядку відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, згідно з п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Отже зважаючи на зміст заявлених вимог ОСОБА_2 та ст.15 ЦПК України колегія суддів вважає, що вони не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а фактично є оскарженням дій (бездіяльності) слідчого, які можуть бути розглянуті в порядку норм КПК України, а тому висновок суду першої інстанції , про те, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Таким чином, ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, тому підстав для її скасування судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий суддя:

Судді: