Справа №464/2701/17
пр № 2-з/464/38/17
У Х В А Л А

про забезпечення позову

25 квітня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сихівського відділу ДВС м.Львова, ОСОБА_4, ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа Державне підприємство «СЕТАМ» про визнання права спільної сумісної власності на рухоме майно та зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності на рухоме майно та зняття арешту з майна.

Ухвалою суду від 25.04.2017 відкрито у справі провадження.

З метою забезпечення позову представник позивача ОСОБА_2 просить зупинити продаж арештованого майна, а саме: транспортного засобу БОГДАН, модель А-09202, Автобус D, № шасі Y7ВА092027В000051, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1; транспортного засобу БОГДАН, модель А-09202, АвтобусD, № шасі Y7ВА092028В000419, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_2. Крім цього, просить заборонити органам державної виконавчої служби, Державному підприємству «СЕТАМ», Приватному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на продаж (реалізацію) наступного рухомого майна: транспортного засобу БОГДАН, модель А-09202, Автобус D, № шасі Y7ВА092027В000051, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1; транспортного засобу БОГДАН, модель А-09202, Автобус D, № шасі Y7ВА092028В000419, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 до набрання рішенням суду законної сили, мотивуючи тим, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, внаслідок чого законні права позивача не будуть захищені.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ст. 151 ЦПК України визначено, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускаються на будь якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Будь-які матеріали, які б свідчили про існування такої загрози та підтверджували її реальність, суду не надані, а обгрунтовувати свої висновки припущеннями відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України суд невправі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, судом встановлено, що виконавчий лист виданий 12.05.2016 на підставі судового рішення - Сихівського районного суду м.Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованості за договором в розмірі 38 049,02 доларів США, пені в розмірі 19 5475,90 грн., 3% річних в розмірі 32133,27 грн.

Більше того, звертаючись до суду з даною заявою представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 обґрунтовує її тим, що позивач і відповідач будуть позбавлені можливості користуватись вказаним майном, отримувати доходи від його користування та утримувати сім'ю. Вказане свідчить про відсутність спору між подружжям з приводу майна.

Саме ж посилання представника заявника у заяві про забезпечення позову на потенційну можливість інших відповідачів реалізувати арештоване майно з огляду на імовірність тривалого судового розгляду справи не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки є припущенням.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність, станом на час розгляду вказаної заяви, правових підстав для забезпечення позову у справі.

Керуючись ст.ст.151-153, 210 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову.

.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Горбань О. Ю.