Номер провадження: 22-ц/785/1492/17
Головуючий у першій інстанції Рідник І. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гайворонського С.П., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2016 року про відмову в забезпеченні позову,

встановила:

У січні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.08.2015 р. затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за умовами якої сторони домовилися про наступне.

За ОСОБА_4 визнається право власності на квартиру АДРЕСА_1, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, площею - 0,0735 га., які розташовані по АДРЕСА_2, а ОСОБА_4 відшкодовує ОСОБА_5 вартість ? частини спільного майна подружжя у розмірі - 50 000 доларів США, загальна вартість якого складає - 100 000 доларів США.

Строк сплати компенсації вартості ? ч. спільного майна подружжя встановлюється в тридцять календарних днів, перебіг якого починається наступного дня після набрання ухвалою про затвердження мирової угоди законної сили.

В свою чергу ОСОБА_5 відмовляється від належної йому ? частини спільного майна подружжя на користь ОСОБА_4.

Сторони засвідчують, що після виконання мирової угоди вони не будуть мати між собою будь-яких неврегульованих майнових питань та претензій щодо предмету позову.

Сторони повідомлені про наслідки закриття провадження по справі, передбачені ст. 206 ЦПК України про те, що у разі закриття провадження по справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Заяву про скасування арешту задоволено.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.07.2015 р., на квартиру АДРЕСА_1, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2, земельну ділянку, площею - 0,0735 га., розташовану по АДРЕСА_2.

Провадження по цивільній справі № 504/2723/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя закрито.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.03.2016 р. апеляційна скарга ОСОБА_7, представника ОСОБА_6, задоволено.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.08.2015 р. скасовано. Справу направлено до цього ж суду на новий розгляд іншим складом суду.

У травні 2016 р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_8, представника ОСОБА_4, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, площею - 0,0735 га, які розташовані по АДРЕСА_2.

Ухвалою Комінтернівського району Одеської області від 20.05.2016 р. відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8, представника ОСОБА_4, про забезпечення позову.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про задоволення клопотання про забезпечення позову. Посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням судом норм процесуального права,

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Відповідач та третя особа письмових заперечень/зауважень на апеляційну скаргу не надали. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Представник третьої особи у судовому засіданні вважала необхідним відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви про забезпечення позову вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на майно ОСОБА_5 на виконання рішення про стягнення з останнього грошової суми. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Чинним законодавством передбачено інший спосіб захисту прав осіб, на майно яких накладено арешт, а саме - звернення до суду з позовом про визнання права власності на таке майно і звільнення його з-під арешту (а. с. 5 - 5 зворотня сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновком суду не можна, цього висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта є обґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, на підставі доказів наданих сторонами.

Статтями 151, 152 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або у інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.06 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосування відповідних заходів.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не врахував вищевказаних вимог діючого процесуального законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України.

З виділених матеріалів справи вбачається, що позивачкою заявлено вимоги про поділ спільного майна подружжя, виділення їй у власність ? частини сумісного майна подружжя (а. с. 9 - 10).

Враховуючи заявлені позовні вимоги, наявні у справі докази з обґрунтування цих вимог (а. с. 14 - 21), колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову. Пославшись на невірно обраний спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачка звернулася з позовом про визнання за нею права власності на спірне майно.

Доводи представника третьої особи про те, що накладенням арешту позивачка намагається вивести частину майна відповідача, з якого за рішенням суду по іншій справі стягнуто борг за позикою, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, що позика була отримана ОСОБА_5 в інтересах сім'ї. Це питання повинно вирішуватися судом в іншій справі.

Таким чином, апеляційна скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

За правилами, передбаченими п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо питання було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апелянта є обґрунтованими. Її заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на спільне майно подружжя до вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2016 року про відмову в забезпеченні позову - скасувати. Постановити нову ухвалу.

Клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, земельну ділянку, площею - 0,0735 га., та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по АДРЕСА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: С. П. Гайворонський

А. А. Калараш