АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 615/1247/15-ц Головуючий суддя І інстанції Токмакова А. П.
Провадження № 22-ц/790/2754/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Довгаль А.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права користування, володіння та розпорядження житловим будинком та іншими надвірними будівлями шляхом виселення, стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що 15 жовтня 2012 року між сторонами укладено попередній договір, за яким вони домовилися, що 15 квітня 2013 року ОСОБА_1 оформлює право власності на житловий будинок №31 по вул. М. Конєва, в с. Сніжків Валківського району на своє цмя і вони оформлюють нотаріально договір купівлі-продажу цього будинку за 7000 доларів США у гривневому еквіваленті.

До 15 квітня 2013 року ОСОБА_4 буде проживати в цьому будинку.

Вона отримала свідоцтво про право власності, однак ОСОБА_4 ухиляється від укладання договору.

Попередній договір від 15 жовтня 2012 року немає сили, оскільки нотаріально не посвідчений.

Просить визнати цей договір недійсним.

Відповідачка в судове засідання не зявилась.

Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 3.О. задоволено.

Ухвалою суду від 20 січня .2016 року заочне рішення скасовано.

Про новому розгляді справи ОСОБА_1 неодноразово уточнювала позовні вимоги.

Остаточно зазначила, що вона є власником домоволодіння за адресою вул. Маршала Конєва, 31 в с. Сніжків Валківського району Харківської області.

В жовтні 2012 року вона вирішила продати домоволодіння після оформлення спадкових прав на нього. Вірогідним покупцем домоволодіння була ОСОБА_4

15 жовтня 2012 року вони уклали попередній договір в простій письмовій формі про купівлю-продаж домоволодіння, за яким вона зобовязана оформити спадщину до 15 квітня 2013 року, а ОСОБА_4 купити будинок за 7000 доларів США, з яких 3500 доларів США сплачено в якості авансу.

Сторони домовилися, що ОСОБА_4 буде проживати в домоволодінні до 15 квітня 2013 року та буде сплачувати витрати за використання електроенергії та природного газу.

Однак ОСОБА_4 незаконно вселила до будинку сина та матір без її дозволу та проживає в будинку без законних підстав.

Вважає, що попередній договір купівлі-продажу будинку є недійсним з моменту його укладення.

Після отримання документів на будинок та земельну ділянку, вона звернулася до ОСОБА_3 щодо оформлення правочину з продажу домоволодіння. Проте відповідачка затягує час, ухиляється від покупки будинку, посилаючись на відсутність грошей. Письмові пропозиції вирішити спір мирним шляхом ігнорує, відповідає грубою образою, сказалося на душевному стані та здоровї.

Сума доходу, яку вона могла отримати у вигляді орендної плати за житловий будинок з присадибною ділянкою за період з 20 жовтня 2012 року по 20 жовтня 2015 року становить з розрахунку 1900 грн. в місяць 68400 грн.

Спричинену в результаті дій ОСОБА_3 моральну шкоду оцінює в сумі 50000 грн.

Просить зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоду в користуванні житловим будинком за адресою: вул. Маршала Конєва, 31, с. Сніжків Валківського району Харківської області; усунути перешкоди в здійсненні права користування, володіння та розпорядження власністю шляхом виселення ОСОБА_3 разом з сином та матірю; стягнути 68400,00 грн. збитків (упущеної вигоди); 50000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди та судові витрати.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 відмовилася від позову про визнання недійсним попереднього договору від 15 жовтня 2012 року, посилаючись на те, що недотримання сторонами вимог закону про обовязкове нотаріальне посвідчення договору не потребує обовязкового визнання судом оспорюваного попереднього договору недійсним.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала.

Звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому зазначила, що між нею та ОСОБА_1 15 жовтня 2012 року укладено попередній договір щодо купівлі спірного будинку. На час домовленості у ОСОБА_1 не було правовстановлюючих документів на будинок та на землю, які потрібно було підготувати.

Домовившись з відповідачкою про вартість будинку - 56000 грн., що станом на осінь 2012 року було еквівалентом 7000 доларів США, вона віддала їй 3500 доларів США, про що складено розписку.

Згідно домовленості вона вселилася в даний будинок, зробила капітальний ремонт даху над кухнею, ремонт підлоги, встановила сантехніку, газову колонку, поклеїла шпалери, застелила лінолеум, провела в будинок воду та каналізацію, сплачувала всі комунальні послуги за користування електроенергією та природним газом, через необхідність підтримувати будинок в жилому стані.

ОСОБА_1 до теперішнього часу не надала правовстановлюючі документи, а з 2015 року почала вимагати сплатити недоплачену частину суми вартості будинку в доларах США, що по відношенню до гривні значно перевищує суму, про яку вони домовились.

Просить стягнути 3500 доларів США внесених нею в якості завдатку; 3500 доларів США - додаткова сума, що дорівнює розміру завдатку;3% річних у сумі 10516,85 грн.; витрати на ремонт будинку 28633 грн. та 5409,85 грн. витрат на комунальні послуги ; 1000 грн. сплачені в грудні 2014 року та судовий збір.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання попереднього договору недійсним закрито.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів: 3500 доларів США, внесених нею в якості задатку; 3500 доларів США у відповідності до ст.571 ЦК України як додаткової суми, що дорівнює розміру задатку; 10516,85 грн. - 3 % річних; 28633,00 грн. в рахунок відшкодування вартості ремонту будинку; 5409,85 грн., сплачених за комунальні послуги; 1000,00 грн. сплачених в грудні 2014 року - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкоду в користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в здійсненні нею права користування, володіння та розпорядження своєю власністю шляхом виселення разом з сином ОСОБА_5, матірю ОСОБА_6 з житлового будинку - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду у частині відмови у задоволенні її позову скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Посилається на затягування строків розгляду справи, що дозволило відповідачу прожити в будинку без достатньої правової підстави ще 2 зимових періодів, а загалом 4,5 календарні роки.

Зазначає, що у договорі і у всіх інших документах ціну визначено в доларах США без зазначення гривневого еквівалента.

Вона виконала всі зобов'язання за попереднім договором та неодноразово нагадувала щодо укладення правочину. ОСОБА_4 не виконала своїх зобов'язань: має велику заборгованість за спожиті комунальні послуги, відмовилася від покупки будинку, не допускає для огляду будинку.

Оскільки ОСОБА_4 заволоділа її власністю без достатньої правової підстави, то вона зобовязана повернути їй майнота відшкодувати завдані їй збитки і моральну шкоду.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 15 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір у простій письмовій формі, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобовязується продати, а ОСОБА_4 купити житловий будинок №31 по вул. Маршала Конєва в с. Снжків за 7000 доларів США. При цьому ОСОБА_1 зобовязується до 15 квітня 2013 року оформити документи на будинок, оскільки це є спадщина та отримала від ОСОБА_3 3500 доларів США, а ОСОБА_4 отримає ключі, вселяється до будинку та зобовязується сплачувати за газ та електропостачання(том 1 а.с. 4).

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що даний договір є нікчемним і з урахуванням клопотання представника ОСОБА_1 про відмову від позову в цій частині, оскільки договір не породжує жодних юридичних наслідків, є не посвідчений нотаріально і не потребує визнання його недійсним, закрив провадження в цій частині(том 3 а.с. 215, том 4 а.с. 35).

У відповідності до вимог ст. 205 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У порушення цих вимог закону суд зазначив про закриття провадження у рішенні суду, однак це процесуальне порушення не впливає на правильний висновок суду з цього питання і не є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то колегія виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 317 ч.1; 319 ч.1,2; 321 ч.1; 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 05 квітня 2013 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою Харківська обл., Валківський район, село Сніжків, вул. Маршала Конєва, 31( том 1 а.с. 5).

Право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності (том 1 ас.6).

Оскільки договір купівлі-продажу цього будинку сторонами укладено не було, договір оренди, найму і таке інше між сторонами не укладено, то правових підстав для проживання в будинку ОСОБА_3 немає, а тому вона підлягає виселенню без надання іншого житла.

При цьому колегія не погоджується з висновком суду, що договір сторін від 15 жовтня 2012 року є попереднім договором і що оскільки зобовязання ОСОБА_1 в повній мірі не виконані, то домовленості між сторонами продовжують існувати.

Відповідно до вимог ст. 635 ч.1 ЦК України Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Договір від 15 жовтня 2012 року не є попереднім договором, він не укладений нотаріально,а форма основного договору купівлі-продажу будинку передбачає обовязкове його нотаріальне посвідчення.

За таких обставин відсутнє зобовязання ОСОБА_1 про надання дозволу ОСОБА_3 проживати в цьому будинку, а тому ОСОБА_4 підлягає виселенню.

Посилання в апеляційній скарзі і на виселення сина ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки він залучений до участі у справі не був, позовних вимог з притягненням його у якості відповідача предявлено не було.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 3,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Той факт, що спір між сторонами тривалий час добровільно врегульовано не було, та звернення до суду для вирішення цього питання не свідчать про спричинення моральної шкоди.

Відсутні підстави і для стягнення коштів у сумі 68400 грн. упущеної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 22 ч.1,2 п.2 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

ОСОБА_1 зазначає, що вона могла б отримати такий дохід за час проживання в будинку ОСОБА_3, якби здавала будинок за договором оренди житлового будинку з присадибною ділянкою будь-якій іншій особі.

Беззаперечних доказів на підтвердження позову в цій частині ОСОБА_1 не надано.

У відповідності до вимог ст. 79,88 ЦПК України підлягають перерозподілу судові витрати.

Представником ОСОБА_1 заявлено вимогу про відшкодування шкоди, а саме: витрати по відрядженню, компенсація за відрив від звичних занять та за проїзд з м. Харкова до м. Валки автомобілем представника та обратно(назад).

При цьому згідно наданих матеріалів ОСОБА_1 та її представник на власний розсуд визначили суму таких витрат - проїзд до Валківського районного суду - 600 грн.; для проїзду в м.Харків 400 грн.; відрядження 275 грн. 60 коп. згідно ст. 140.1.7 Податкового кодексу України.

Вартість проїзду визначено учасниками договору на власний розсуд, а тому відсутні підстави для стягнення цих коштів.

Стосовно відрядження взагалі не зрозуміло, хто направлявся у відрядження, ким, для чого, де відмітки знаходження у відрядженні.

За таких обставин підстав для стягнення цих сум немає; перерозподілу підлягає судовий збір.

Що стосується позову ОСОБА_3, то нею рішення суду в частині відмови їй у задоволенні позову не оскаржується і судовою колегією не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року у частині відмови у задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користування належним їй майном, про усунення перешкод в здійсненні права користування, володіння та розпорядження своєю власністю, стягнення майнової та моральної шкоди скасувати.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями та виселити з житлового будинку №31 по вул. Маршала Конєва в с. Сніжків Валківського району Харківської області ОСОБА_4.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1020 грн. 12 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: