У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган реєстрації при виконавчому комітеті Здолбунівської міської ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року в задоволенні позову ПАТ "Полтава-банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган реєстрації при виконавчому комітеті Здолбунівської міської ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовлено за безпідставністю.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ПАТ "Полтава-банк" покликається на його незаконність в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що оскільки 9 серпня 2016 року за ПАТ "Полтава-банк" було зареєстровано право власності на житловий будинок по вул. Пирогова, 36 в м. Здолбунів, а 10 серпня 2016 року право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, то ОСОБА_1 втратив право власності на них.

В зв'язку з втратою ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, який є предметом іпотеки, припинилось і його та членів його сім'ї право користування спірним житловим приміщенням.

Крім того, ОСОБА_1 має у своїй власності, володінні та користуванні житловий будинок за адресою вул. Північна, 53 в с. Біла Криниця, Рівненського району, Рівненської області, який він має можливість використовувати для власного проживання та проживання членів його сім'ї.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що під час виселення в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 15 липня 2014 року між ПАТ "Полтава-банк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 4 згідно умов, якого останній отримав кредит у розмірі 500 000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 21 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 15 липня 2014 року між ПАТ "Полтава-банк" та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір згідно умов якого останній передав в іпотеку належний йому житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0668 га., які розташовані за адресою вул. Пирогова, 36 в м. Здолбунів Рівненської області.

В зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору позивачем було прийнято рішення про звернення стягнення в позасудовому порядку на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього.

9 серпня 2016 року за позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок, а 10 серпня 2016 року - на земельну ділянку, що підтверджується копією Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15 серпня 2016 року №65835207.

Частиною 1ст. 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення є ст. 109 ЖК УРСР, у ч. 1 якої передбачені підстави виселення. Частина 3ст. 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Тобто, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Отже, за змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Таким чином, встановивши, що в іпотеку передано житловий будинок № 36 по вул. Пирогова в м. Здолбунів Рівненської області, придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів, повернення яких забезпечене іпотекою, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність, передбачених законом, підстав для виселення відповідачів із зазначеного житлового будинку без надання їм іншого постійного житла.

Доводи апеляційної скарги про те, що із втратою ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, який є предметом іпотеки, припинилось його та членів його сім'ї право користування спірним житловим приміщенням та, що позичальник у своїй власності має інше житло, не дають підстав для виселення відповідачів без надання їм іншого постійного житла.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_3

ОСОБА_4