Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/265/17
Провадження № 2/506/174/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 року смт Окни

Суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Бурдинюк О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна від добросовісного набувача,

В С Т А Н О В И В:

18.05.2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просить визнати договір від 09.04.2016 року про купівлю-продаж автомобілю ВАЗ модель 21121, 2005 року випуску, тип легковик, сірого кольору, номер кузову ХТА 5827, д/з ВН 8486 КМ недійсним, повернувши сторони договору у первісний стан та витребувати дане майно у добросовісного набувача.

Провадження по справі не відкрито.

Позивач також одночасно з позовом звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт спірний автомобіль, обґрунтовуючи свою заяву тим, що невжиття заходів забезпечення може у подальшому утруднити виконання судового рішення, ускладнити її становище та становище майбутніх імовірних покупців.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з мотивами наданої заяви, приходжу до наступних висновків.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Крім того, згідно постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати.

Як вбачається з поданої до суду заяви, позивачем взагалі не мотивовано у чому полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і які є підстави для таких припущень. Крім того, позивачем взагалі не зазначено якій особі на даний час належить спірний транспортний засіб та не надано доказів на підтвердження даних обставин, а тому заява на підставі ч.8 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна від добросовісного набувача повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5