Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1800/16-ц
№ 2/733/31/17
Рішення

Іменем України

"03" травня 2017 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Карапиш Т.В.

при секретарі Донченко В.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

та представників відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_8 Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки, розташовані на території Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області (колишньої Іржавецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), наданих для ведення особистого селянського господарства, площею 3,93 га та 0,35 га, майновий пай в розмірі 898 гривень 00 копійок та грошові заощадження, що належали спадкодавцю. Як спадкоємець за заповітом після смерті батька має право на спадщину, але пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки лише наприкінці 2015 року він дізнався, що ОСОБА_8 був складений заповіт на його ім'я, що стало причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадщину після смерті ОСОБА_8 своєчасно прийняла його дружина ОСОБА_9, яка юридично оформила спадкове майно, не повідомивши про наявність інших спадкоємців. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини на два місяці.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю, вказавши, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька з поважних причин, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту, складеного на його ім'я. Лише наприкінці 2015 року йому передала даний документ ОСОБА_10, яка випадково знайшла його в речах померлого батька ОСОБА_11 Спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 своєчасно прийняла його мачуха ОСОБА_9, яка оформляючи спадкові права на майно, на протязі судового процесу не вказала коло всіх спадкоємців, які могли б претендувати на спадщину. До того ж спадкове майно не було спільно набутим у шлюбі ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні також підтримала вимоги ОСОБА_1 та просила їх задовольнити в повному обсязі, вказуючи на те, що ніхто не може бути позбавлений свого майна. За життя ОСОБА_8 відносини між останнім та ОСОБА_9 були не дуже хороші. Вони хоча і перебували в зареєстрованому шлюбі, але фактично проживали окремо, спільне господарство та бюджет були відсутні. Після смерті ОСОБА_8 позивачу було усно обіцяно, що ОСОБА_9 не претендуватиме на спадкове майно, а все залишиться йому. Але цього дотримано не було. Все спадкове майно, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 юридично оформила ОСОБА_9, яка ввела суд в оману з приводу наявності інших спадкоємців.

Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечили та просили в задоволенні відмовити, так як не вважають причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачем поважними, так як останньому було достеменно відомо про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 року його батька ОСОБА_8 і він не оспорює цей факт. Строк на прийняття спадщини спадкоємцями сплив 01 грудня 2007 року. До того ж з дня відкриття спадщини сплинуло майже 9 років.

Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали, зазначивши про необгрунтованість заявлених позивачем вимог та те, що зазначені ним причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є безповажними, а тому в позові просили відмовити повністю.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9) та копією Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки, розташовані на території Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області (колишньої Іржавецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), наданих для ведення особистого селянського господарства, площею 3,93 га та 0,35 га, майновий пай в розмірі 898 гривень 00 копійок та грошові заощадження, що належали спадкодавцю (а.с.12-14).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як видно із матеріалів справи за життя ОСОБА_8 в установленому законом порядку склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Радченко С.В. 09 листопада 2006 року, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів позивачеві ОСОБА_1 (а.с.7). Як встановлено судом, ОСОБА_1 від спадщини після померлого батька ОСОБА_8, у встановленому законом порядку не відмовлявся і у спадковій справі після померлого ОСОБА_8 відсутня заява позивача про відмову від спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_8 своєчасно прийняла його дружина ОСОБА_9 (а.с.11), як спадкоємиця за законом. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2008 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Іржавецької сільської ради, Ічнянського відділення № 3260 «Ощадний банк України» та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» визнано право власності в порядку спадкування на рухоме та нерухоме майно після її чоловіка - померлого спадкодавця ОСОБА_8 (а.с.15). Дане судове рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

Але з пояснень свідка ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували в зареєстрованому шлюбі, але фактично проживали окремо, спільне господарство та бюджет були відсутні. ОСОБА_9 лише навідувала останнього, а проживала у сина ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла. Спадщину після її смерті своєчасно прийняли як спадкоємці за законом відповідачі по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Позивач, як спадкоємець за заповітом (а.с.7), має право на спадщину, але пропустив строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, оскільки були відсутні відомості про наявність заповіту, складеного на його ім'я. Лише у 2015 році йому стало відомо, що ОСОБА_8 09 листопада 2006 року склав заповіт на ім'я ОСОБА_1. Як видно із пояснень позивача лише наприкінці 2015 року йому передала даний заповіт ОСОБА_10, яка випадково знайшла його в речах померлого батька ОСОБА_11, що підтвердилось показами свідка ОСОБА_15, яка вказала, що після смерті їх батька ОСОБА_11 під час ремонту будинку вони дійсно знайшли заповіт, складений ОСОБА_8

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як спадкоємець за заповітом, не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, щоб успадкувати, позивач, у встановлений законом строк, повинен був подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте він цього не зробив.

Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за заповітом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України, слід вважати фактичним неприйняттям спадщини.

Позивачу було відомо про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 Строк на прийняття спадщини спадкоємцями сплив 01 грудня 2007 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України є переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров'я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, є визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

У відповідності до п. 24Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 поважними є такі причини: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Вказана позивачем підстава, що він пропустив строк прийняття спадщини по причині відсутності відомостей про наявність заповіту, складеного на його ім'я, не підтверджена ніякими матеріалами справи, крім показів свідка ОСОБА_15, але суд не може їх взяти до уваги, так як вищевказана причина пропуску строку для прийняття спадщини не може підтверджуватись лише показами свідків. Крім того, з дня відкриття спадщини сплинуло майже 9 років. Як встановлено в судовому засіданні позивач являється сином померлого ОСОБА_8 (а.с.6), а тому мав право звернутися до нотаріальної контори для вступу в спадщину за законом та реалізувати своє право.

Докази, що позивач хворів чи перебував на тривалому лікуванні, відсутні.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він перебував в Одеській області на роботі документально в судовому засіданні нічим не підтверджено. До того ж із пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 видно, що позивач неодноразово приїжджав у с. Іржавець Ічнянського району Чернігівської області в гості до ОСОБА_9

Крім того, позивач мав можливість подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини, направивши її поштою, але такі дії ним теж не вчинялися.

Тобто, об'єктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення ним дій про з'ясування змісту заповіту чи поданню до будь-якої нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 не було. Його звернення з позовом про продовження додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини через значний проміжок часу, на думку суду, не відповідає засадам розумності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки доводи позивача не ґрунтуються на безспірних доказах, що містяться у справі та нормах чинного законодавства,а надані ним суду підстави пропуску строку для подачі заяви для прийняття спадщини не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 212-215, 223 ЦПК України, ст. ст. 1258,1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постанова Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, ЗУ «Про нотаріат» суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. В. Карапиш