Справа № 464/5096/15 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/1084/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представників апелянта ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживачів та стягнення суми вкладу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 року позов - ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживачів та стягнення суми вкладу - задоволено частково.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_4 16 924 доларів США суми вкладу, 344,49 доларів США відсотків за вкладом та 3 % річних у розмірі 1 218,53 доларів США, а всього 18 487,02 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день ухвалення рішення становить 474 376 (чотириста сімдесят чотири тисячі триста сімдесят шість) грн. 93 коп.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в дохід держави 4 743 грн. 77 коп. судового збору.

Рішення оскаржив відповідач ПАТ «Кредобанк».

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду вважає незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права і процесуального права. Апелянт заперечує, що факт укладення договору №2630/70/671243 банківського вкладу «Зростання» від 28.02.2014р., а також факт дотримання письмової форми даного договору, і стверджує про нікчемність даного договору. Жодної готівки в розмірі 16924 дол.США позивачем в касу банку не вносилось. Також, апелянт зазначає, що заперечує факт видачі позивачу квитанції №8758465 від 28.02.2014р., а також заперечує факт внесення коштів в касу банку на підставі даної квитанції. Більше того, ПАТ «КРЕДОБАНК» вважає, що даний документ підроблений і сфальсифікований невідомими особами з тією метою, щоб створити враження, що кошти в розмірі 16924,00 доларів США нібито вносились в касу відділення банку. Також, апелянт звертає увагу суду, що квитанція №8758465 від 28.02.2014р. містить печатку неіснуючої з 23.08.2010р. Другої Львівської філія ПАТ «КРЕДОБАНК» і не містить печатки відділення №20 у м. Львів Центральної філії ПАТ «КРЕДОБАНК». Також, апелянт зазначає, що суд прийшов до не вірного висновку, оскільки вирок у кримінальному провадженні судом не винесено, вина ОСОБА_6 у отриманні від ОСОБА_7 і привласненні будь-яких коштів судом не встановлена, тому суд не вправі посилатись на матеріали кримінального провадження і вважати доведеними факти, встановлені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні. В матеріалах справи не існує жодних доказів того, що ОСОБА_7 дійсно передавала ОСОБА_6 суму коштів в розмірі 16924 доларів США, а тим більше в приміщенні банку і нібито з метою укладення договору №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. З огляду на вищенаведене, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю та судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача(апелянта) - ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено умови договору банківського строкового вкладу, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимоги до відповідача ПАТ «Кредобанк» щодо стягнення суми вкладу та відсотків, що передбачені вищевказаним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 28.02.2014р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Кредобанк» в особі начальника Відділення №20 у м.Львів Центральної філії ПАТ «Кредобанк» ОСОБА_6 було укладено договір банківського вкладу «Зростання» №2630/70/671243, відповідно до умов якого банк відкриває Клієнту Вкладний рахунок НОМЕР_1 (іноземній валюті дол.США) на 3 місяці до 28.05.2014 року.

За умовами вказаного договору Вкладник вносить на Вкладний рахунок кошти в сумі 16 924 доларів США, розмір процентів, які нараховуються на суму Вкладу - 8,25% річних (а.с.5).

Факт укладення вищевказаного договору стверджується квитанцією № 8758465 від 28 лютого 2014 року (а.с.6).

Відповідно до висновку №863/864/865/866 судових почеркознавчої експертизи і технічних експертиз друкарських форм, реквізитів та матеріалів документів від 26 вересня 2016 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, стверджується той факт, що підписи на договорі №2630/70/671243 від 28 лютого 2014 року виконані ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_8 з іншої сторони (а.с. 104-108).

Згідно довідки, виданої ПАТ «Кредобанк» 06 лютого 2015 року №160-3244/15 ОСОБА_4, банк повідомляє, що на ім'я ОСОБА_4 у Відділенні, що по вул. Володимира Великого, 51 ПАТ «Кредобанк» у м.Львів відкрито депозитний рахунок НОМЕР_1 згідно Депозитного договору «Зростання» №2630/70/671243 від 27 лютого 2014 р. (а.с.10). Згідно із випискою по даній депозитній угоді, що додається до вказаної довідки, на депозитний рахунок було внесено кошти в сумі 100 доларів США (а.с. 11-12).

Також судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального провадження на підставі заяви ПАТ «Кредобанк» №0000143 від 23.04.2014 р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 209 КК України. Відповідно до фабули обвинувачення 28.02.2014 р. між ПАТ «Кредобанк», що за адресою: м.Львів, вул. В.Великого, 51, в особі виконуючого обов'язки начальника відділення №20 ЦФ ПАТ «Кредобанк» ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір № 2630/70/671243 банківського вкладу «Зростання», згідно якого вона внесла грошові кошти у сумі 16924 доларів США. При цьому, ОСОБА_6, реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення грошових коштів, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання доступу до грошових коштів та подальшого їх привласнення, знаходячись у відділенні банку за адресою: м.Львів, вул. В.Великого, 51, квитанцію про внесення ОСОБА_4 грошових коштів сумі 16924 доларів США на депозитний рахунок останній не надав, що пояснив технічною несправністю техніки, а отримані від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 16924 доларів США, привласнив, чим спричинив збитки ПАТ «Кредобанк» на вказану суму (а.с. 85-88).

Вказане кримінальне провадження на даний час перебуває в провадженні Франківського районного суду м.Львова (а.с.89).

Правова позиція щодо належного способу захисту вкладника банку у разі викрадення вкладу працівником банку викладена у постанові Верховного Суду України № 6-352цс16 від 06.04.2016 року, відповідно до якого після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку, власником грошей став банк, а тому в разі їх викрадення шкоду завдано банку, а не вкладнику. Вкладник повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обов'язку за договором банківського вкладу - повернення суми вкладу та процентів за користування ним.

Безпідставними є доводи апелянта про нікчемність правочину, оскільки договір №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. підписаний уповноваженою на той час особою - в.о. начальника відділення №20 ЦФ ПАТ «Кредобанк» ОСОБА_6.

Крім того, із змісту вищевказаного договору №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. не вбачається обов'язку вкладника перевіряти обставини щодо реєстрації договору у системі обліку банку, як і не передбачено перевірку законності дій особи, в тому числі коло його повноважень, належність довіреності на вчинення від імені банку правочину, чинність такої довіреності та ін., що у свою чергу може вплинути на правові наслідки правочину, що укладається. Таких обов'язків вкладника не визначено ні Договором, ні законом.

Саме на відповідальній особі банку лежить обов'язок по видачі вкладнику примірника договору, як документу, що підтверджує реальність правочину і інших документів, в тому числі з врахуванням Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, на які посилається представник відповідача у своїх запереченнях і які розроблені і обов'язкові до виконання саме працівниками банківських установ.

Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до приписів ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що між позивачем ОСОБА_4 та ПАТ «Кредобанк» був укладений договір №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. на суму 16 924 доларів США, оскільки аналіз вищенаведених письмових доказів дає підстави вважати, що зміст зазначеного договору зафіксований у відповідних документах, які скріплені підписами сторін, при чому від імені банку договір підписаний правомочною особою.

Таким чином, між сторонами укладено договір банківського вкладу, який відобразив зобов'язання сторін.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору банківського строкового вкладу, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимоги до відповідача ПАТ «Кредобанк» щодо стягнення суми вкладу та відсотків, що передбачені вищевказаним договором.

Колегія суддів вважає, що відповідає умовам договору і приписам норм матеріального права рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 суми вкладу відповідно до договору №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. - 16 924 доларів США, а також відсотки, що передбачені вказаним договором (8,25%) на період дії такого договору, а саме з 28.02.2014 року по 28.05.2014 р. (89 днів) в сумі 344,49 доларів США, оскільки такий, такий укладений строком на 3 місяці, а саме до 28.05.2014 року.

Відповідно до п. 5 вказаного Договору після завершення строку дії вкладу або при достроковому припиненні вкладних правовідносин сума Вкладу перераховується Клієнту на рахунок в ЦФ ПАТ «Кредобанк» або на інший рахунок вказаний Клієнтом у відповідній заяві.

Закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії, тому проценти за користування грошовими коштами позивача підлягають стягненню у розмірі за вкладом на вимогу.

Саме такі висновки щодо застосування зазначених норм права висловив Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року (№ 6-1891цс15) та постанові від 27 квітня 2016 року (№ 6-302цс16).

За таких обставин, відсутні підстави для стягнення відсотків в розмірі 8,25%, що передбачені договором банківського вкладу за період з 28 лютого 2014 року по 20 жовтня 2016 року.

Разом з тим, відповідач зобов'язаний сплатити передбачені проценти за користування коштами банківського вкладу за період з 28.05.2014 року по 20.10.2016 р. з урахуванням процентної ставки у розмірі 0,01 % річних, а також 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду та спростовуються вищенаведеним.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованим твердження апелянта про те, що суд неналежно оцінив докази по справі, оскільки оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета