Справа № 462/1072/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Журавльової А.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 20000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, його сусідом є відповідач ОСОБА_3, який систематично зловживає алкогольними напоями і безпричинно ображає його та членів його сімї нецензурною лайкою, погрожує їм фізичною розправою, чим порушує громадський порядок і його особистий спокій. Побоюючись за життя та здоровя своє та членів своєї сімї, він протягом 2015-2016 років змушений був неодноразово викликати працівників поліції, які відносно відповідача складали протоколи про адміністративні правопорушення та було винесено ряд постанов про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Моральна шкода полягає в тому, що він багато разів вислуховував і продовжує чути від відповідача безпідставні образи та погрози, що принижує його честь і гідність, завдає моральних страждань. Починаючи з весни 2015 року, через образи і погрози зі сторони відповідача порушився нормальний спосіб його життя, він з осторогою виходить на вулицю, тривалий час перебував в стресовому стані і змушений був звільнитися з роботи, щоб в разі необхідності захистити своїх рідних. Крім того, через постійні виїзди за його адресою працівників поліції до нього з осторогою почали відноситись сусіди, що завдає йому душевного дискомфорту. Вказані систематичні протиправні дії відповідача завдають йому моральної шкоди, яку оцінює в 20000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що конфлікт між ним та позивачем виник через самовільне захоплення позивачем частини земельної ділянки по вул. Вузька в смт. Рудно, внаслідок чого до його будинку не можливо підїхати автотранспортом. У звязку з цим, він неодноразово звертався для вирішення цього питання до ОСОБА_1 та до посадових осіб селищної ради, проте позивач сам створює конфліктні ситуації, в ході яких вчиняє побиття та завдає тілесних ушкоджень. Крім того, 17.07.2015 року в ході чергового конфлікту позивачем було нанесено йому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Як наслідок, на даний час в Залізничному районному суді м. Львова розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КК України, в якому він є потерпілим. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача проти позову заперечив, покликаючись на його надуманість та безпідставність. Зазначив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, такі твердження позивача є субєктивними твердженнями без будь-якого обєктивного обгрунтування. Просив взяти до уваги, що причиною конфлікту між сторонами є захоплення позивачем частини заїзду до будинку відповідача, а притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності повязане виключно з тим, що він не стримується і реагує на провокації зі сторони позивача і членів його сімї. Вважає, що даний позов подано, щоб врівноважити становище сторін у звязку з розглядом кримінального провадження відносно позивача у звязку із заподіянням відповідачу тілесних ушкоджень. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків та дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 на вул.Вузька, 4 у м.Львів-Рудно, а ОСОБА_3 по сусідству в будинку на вул.Вузька, 12 у м.Львів-Рудно. Між сторонами більше ніж два з половиною роки існує конфлікт з приводу частини земельної ділянки, яку, як вважає ОСОБА_3 позивач самовільно захопив, звузивши підїзд до його будинку, що унеможливлює заїзд автотранспорту, проти чого ОСОБА_1 заперечує.

Також встановлено, що постановами Залізничного районного суду м.Львова від 25.03.2015 року, 01.07.2015 року, 27.08.2015 року, 16.09.2015 року, 03.11.2015 року, 19.11.2015 року, 03.12.2015 року, 16.02.2016 року, 09.03.2016 року, 15.03.2016 року, 04.04.2016 року, 26.04.2016 року, 28.04.2016 року, 26.05.2016 року, 30.05.2016 року, 16.08.2016 року та 07.10.2016 року. ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП, і на нього накладалися адміністративні стягнення за те, що він вчиняв конфлікти з ОСОБА_1, під час яких висловлювався на адресу останнього нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим порушував громадський порядок і спокій громадян (а.с. 4-11, 81-90).

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відтак встановлені судом, під час розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.173 КУпАП факти конфліктів щодо ОСОБА_1 та вчинення відносно останнього протиправних дій не потребує доказування.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Між тим, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Поряд з тим, що позивачем не доведено обєктивними доказами погіршення стану здоровя у звязку з неправомірними діями відносно нього відповідача, тієї обставини, що він через конфлікти із ОСОБА_5 змушений був покинути роботу, проте на думку суду, за встановлених обставин справи, позивач зазнав певної моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відносно нього відповідача, яка підлягає відшкодуванню.

Так, суддями при вирішенні справ про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_3 встановлено 36 фактів протягом 2015-2016 рр. спричинення відповідачем конфліктів відносно позивача, при цьому ОСОБА_3 висловлювався на адресу ОСОБА_1 нецензурними словами, погрожував, в тому числі фізичною розправою. При цьому, в переважній більшості випадків, як встановлено у вказаних постанова про адміністративні правопорушення, ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного спяніння.

Наведене дає підстави для висновку, що протиправні дії відповідача по відношенню до позивача у формі дрібного хуліганства мали фактично систематичний характер, продовжували тривалий час близько півтора року, що безумовно завдавало моральних переживань позивачу як від самих протиправних дій ОСОБА_3, який ображуючи, висловлюючись нецензурно, принижував гідність позивача, пригнічував, а неодноразово погрожуючи, виводив ОСОБА_1 зі стану емоційної рівноваги і породжував дискомфорт, побоювання щодо можливого наступного конфлікту, так і повязаних із частим зверненням у поліцію, оформленням адміністративних матеріалів, дачею пояснень. Крім цього, за таких обставин звичний уклад життя, в тому числі побуту позивача був порушений, нормальні життєві звязки зазнали змін, що підтверджується окрім його пояснень показаннями свідків його дружини і сина - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що у них погіршились відносини із сусідами, їх стороняться, менше спілкуються,а також його товариша ОСОБА_8, який ствердив, що ОСОБА_1, з яким він часто спілкується, став неспокійний, роздратований через погрози відповідача, необхідність постійних звернень в поліцію.

Доводи відповідача і його представника, що позивачем не доведено заподіяння моральної шкоди, спростовують наведеним і є неспроможними, відтак не приймаються судом до уваги.

З показань свідка ОСОБА_9 дружини відповідача вбачається, що конфлікт з приводу частини земельної ділянки між сторонами триває довгий час. Субєктивними є її твердження, що саме сімя позивача провокує її чоловіка на неправомірні дії.

Та обставина, що відносно ОСОБА_1 здійснюється кримінальне провадження щодо заподіяння ним ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не спростовує вказаних висновків суду і факту, що вказаними, встановленими судовими рішеннями, протиправними діями відповідача позивачу заподіяну моральну шкоду.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховує характер і глибину моральних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, і визначає розмір відшкодування у 2000 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, беручи до уваги встановлені судом обставини і оцінивши досліджені докази у справі, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 є підставним, ґрунтується на законі, відтак його слід задовольнити частково, стягнувши на його користь із ОСОБА_3 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документальнопідтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.18).

Керуючись ст.ст. 6, 8, 10, 11, 14, 60,61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.