Справа № 476/136/17
Провадження № 2/476/72/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2017 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Чернякової Н.В.

при секретарі Безкровній А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В :

28.02.2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги мотивує тим, що з 21.05.1998 року по 11.06.2002 рік вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за спільні кошти ними придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що вищевказана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, просила визнати за нею та за відповідачем право власності на ? частину квартири кожному та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю.

Відповідач та його представники позов не визнали, суду пояснили, що квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, було придбано ним та позивачкою в період шлюбу за кошти, які надав його батько, а відтак, вказане майно не може бути спільною сумісною власністю подружжя. Також зазначали, що позивачкою пропущено трирічний строк звернення до суду.

Вислухавши відповідача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Оскільки, спірне майно придбано сторонами до 2004 року, тобто до набрання чинності Сімейним кодексом України, то при вирішенні справи необхідно застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 22 КпШС України та ст. 16 ЗУ "Про власність", які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має спільні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, з 21.05.1988 року по 11.06.2002 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 2 від 21.09.2010 року (а. с. 14).

Із договору купівлі-продажу будинку від 15.10.1992 року, укладеного між Єланецьким комбінатом комунальних підприємств Миколаївської області та відповідачем ОСОБА_5 слідує, що останній 15.10.1992 року придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 47175812 від 09.11.2015 року, державним реєстратором Єланецького районного управління юстиції зареєстровано право приватної власності на вищевказану квартиру за відповідачем (а. с. 34).

Із викладеного вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідачем придбана у період перебування в шлюбі з позивачкою.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, придбана за кошти, надані його батьком, однак, доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надав.

Таким чином суд вважає, що вказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності і частка кожного із сторін в ньому складає ? частину, а тому є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на ? частину спірної квартири.

Враховуючи, що вищезазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про визнання права власності на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що позивачка дізналася про порушення свого права, тобто про наявність у відповідача заперечень щодо її права володіння, користування та розпорядження спільним майном лише влітку 2016 року, що відповідно до зазначеної норми і є моментом початку перебігу строку позовної давності.

Доводи відповідача про те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з 2012 року, тобто з моменту звернення до Єланецького РВ УМВС України в Миколаївській області з заявою не заслуговують на увагу, оскільки, з вказаною заявою зверталася донька ОСОБА_7 (а.с. 78), що не підтверджує факт виникнення у позивачки спору з приводу права власності та користування спірною квартирою.

А тому, суд вважає, що строк звернення за захистом порушених прав позивачкою не пропущений.

Під час звернення до суду з позовом позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 943 грн. 50 коп. (а. с. 1). Відповідно до висновку про вартість майна, що є в матеріалах справи, оціночна вартість спірної квартири становить 94350 грн. (а. с. 15), а відповідно судовий збір повинен бути сплачений позивачем у розмірі 471 грн. 75 коп. - 1% від половини вартості квартири, оскільки саме на 1/2 частину квартири просить визнати право власності позивачка, тому відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 471 грн. 75 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИ Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 471 (чотириста сімдесят одну) грн. 75 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Єланецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Чернякова