Справа № 212/1125/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі;

Головуючого судді; ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання; ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста ОСОБА_3 за участю представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, позовну заяву, ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя, -

В С Т А Н О В И В ;

Позивачка ОСОБА_6 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя.

У своїй позовній заяві ОСОБА_6 просила суд, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на її користь 640000 гривень 00 копійок за спричинену моральну шкоду, обґрунтовуючи це тим що, вона з 16 травня 1995 року по 20 липня 2013 року пропрацювала на підприємстві відповідача - шахті імені «Октябрська» ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком» за посадами: учень стовбурової, стовбурова 2 розряду, підземна стовбурова 2 розряду. 20 липня 2013 року вона була звільнена із підприємства ПАТ «КЗРК» за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України.

Тривалий час вона переносить моральні страждання, з тієї причини що на протязі своєї роботи у відповідача вона отримувала ушкодження свого здоров'я.

23 травня 2013 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково -дослідного інституту промислової медицини їй було встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої ст. (пиловий бронхіт першої - другої ст., емфізема легень першої - другої ст.).

Комісія, в складі представників відповідача. Фонду соціального страхування, лікувального закладу провела розслідування її профзахворювання та склала Акт розслідування профзахворювання. В пункті 17 Акту розслідування зазначено, що причиною отримання профзахворювання являється перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Встановлення профзахворювань спричинило їй моральні страждання та переживання, оскільки вона працювала у відповідача все своє життя, працювала сумлінно та добросовісно, а відповідач у відповідності до Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпП України зобов'язаний був створити безпечні та нешкідливі умови праці, але цього не зробив, що й спричинило ушкодження мого здоров'я.

Висновком МСЕК їй первинно 11 листопада 2013 року встановлено 15% втрати професійної працездатності - по хронічному бронхіту на безстроковий термін. Встановлення їй втрати працездатності на безстроковий термін спричиняє моральні страждання та переживання.

Згідно висновків лікарів їй протипоказано, робота в підземних умовах, в умовах пилу, важка фізична праця та несприятливий мікроклімат. Із зазначеного вбачається, що вона обмежена у виборі роботи оскільки їй заборонено працювати в зазначених умовах праці.

Також лікарями їй рекомендовано: спостереження у лікарів, уникати переохолоджень, постійно приймати ліки, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування в санаторіях пуль монологічного профілю, звісно зазначене спричиняє їй моральні страждання та переживання. Вона змушена постійно лікуватися, бути не вдома, приймати у великій кількості ліки, які шкідливо впливають на її організм.

Таким чином, відповідач, не забезпечивши на її робочому місці безпечні та нешкідливі умови праці, порушив її законні права, що призвели до професійного захворювання, втрати працездатності, до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя.

Моральні страждання оцінити не можливо, її здоров'я та життя, як і для кожної людини є самим важливим та цінним, але сума компенсації в розмірі 640 000 гривень стягнута з ПАТ «КЗРК», якимось чином зможе компенсувати її страждання та переживання, дасть можливість пройти хороший курс лікування, що в свою чергу покращить її здоров'я, а звідси і моральний стан.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини.

Представник відповідача в справі Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_5 позов не визнала у повному обсязі, та вказала, що діючим законодавством про працю, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках втрати працездатності та заподіяння шкоди здоровю працівника. А норми Цивільного Кодексу України, а саме ст. 1167, 1168, не можуть бути застосовані у такому випадку, на який посилається позивачка в справі.

Крім того, на думку представника відповідача, позивачка сама винна у тому, що її здоровю завдано суттєвої шкоди. Так як вона добровільно виконувала тривалий час роботу зі шкідливими умовами праці, тому вини відповідача у завдані шкоди здоровю позивачки і завдання їй моральних страждань, не має. Крім того, представник відповідача суду зазначив, що позовні вимоги не доведені позивачкою та її представником.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, позивачка ОСОБА_6 працювала з 16 травня 1995 року по 20 липня 2013 року пропрацювала на підприємстві відповідача - шахті імені «Октябрська» ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком» за посадами: учень стовбурової, стовбурова 2 розряду, підземна стовбурова 2 розряду. 20 липня 2013 року ОСОБА_6 була звільнена із підприємства ПАТ «КЗРК» за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України.

23 травня 2013 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково -дослідного інституту промислової медицини ОСОБА_6 було встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої ст. (пиловий бронхіт першої - другої ст., емфізема легень першої - другої ст.).

Висновком МСЕК ОСОБА_6 первинно 11 листопада 2013 року встановлено 15% втрати професійної працездатності - по хронічному бронхіту на безстроковий термін.

Згідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 09 липня 2013 року, комісією в складі представників керівництва ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», Українського НДІ, страхового експерту Фонду соціального страхування, ОСОБА_6 отримала професійні захворювання, саме виконуючи роботу на підприємстві відповідача в умовах перевищення гранично допустимих показників в декілька раз, встановлено причину отримання професійних захворювань позивачкою, а саме перевищення на робочому місці граничнодопустимих показників. Умови праці підземного стовбурового за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiCh) у пилу від 10% до 70% - 4,2 при гранично - допустимій до 2,0.

Таким чином, та обставина, що позивачка захворіла професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоровя працівників умови праці підтверджені такими документами, - виписками з акту огляду МСЕК та виписками з історії хвороби позивачки, характеристикою санітарно-гігієнічних умов праці, медичними довідками, та копією Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 09 липня 2013 року. Суд не може погодитись з думкою представника відповідача, що сама ОСОБА_6 винна у тому, що її здоровю завдано шкоди, бо вона самостійно приймала рішення про роботу у шкідливих умовах праці. За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_6 працевлаштовуючись на роботу в шкідливих умовах ні яким чином не погоджувався на виконання роботи з значно перевищуючими, встановленими норми показниками шкідливого впливу на здоровя.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці"державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності зі ст. 23, 1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне ОСОБА_6 під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює їй моральні та фізичні страждання, які обмежують її можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Зазначені обставини наступили у ОСОБА_6 у зв'язку із професійними захворюваннями, що призвели до встановлення 15 % втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, вирішуючи питання про розмір відшкодування ОСОБА_6 моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань ОСОБА_6 ступінь втрати нею професійної працездатності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 12000 гривень 00 копійок.

На підставі ст. 88 ЦПК України, та Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 гривень 00 копійок.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1 КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 - 12000 гривень 00 копійок без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ; ОСОБА_1