Справа № 516/101/17
Провадження № 2/516/76/17
УХВАЛА

17.05.2017 року м. Теплодар

Суддя Теплодарського міського суду Одеської області Мислива Л.М., розглянувши позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Біляївського районного суду Одеської області, про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_3, звернулися до суду з позовом до Біляївського районного суду Одеської області, в якому просять, в звязку з відставкою судді Бобуйок А.Д., згідно ст. 11 ЦПК України, терміново провести визначення іншого судді, для розгляду зареєстрованих в Біляївському районному суді уточнених позовних вимог по спадкуванню майна від померлого сина ОСОБА_4. Свої вимоги мотивують тим, що 09.02.2006р. помер їх син ОСОБА_4. 10.04.2015р. головою Біляївського районного суду Одеської області, а саме суддею Бобуйок А.Д., було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі по спадкуванню майна покійного сина позивачів. Але на даний час розгляд справи не закінчено, в звязку з тим, що суддя вийшов у відставку. 01.11.2016р. на момент знаходження справи на розгляді в апеляційній та касаційній інстанціях, позивачами до суду було надано клопотання про зупинення справи №496/1326/15-ц. 23.02.2017р. позивачами було направлено до Біляївського районного суду Одеської області клопотання про поновлення розгляду даної справи. 20.03.2017р. позивачами було направлено клопотання про продовження слухання у зазначеній справі. Жодної ухвали суду за позовними вимогами позивачів по направленим клопотанням, Біляївський районний суд Одеської області не прийняв. В звязку з тим, що Біляївський районий суд Одеської області проявляє бездіяльність, ігноруючи позовні вимоги, звернення та клопотання позивачів, вони просять задовольнити вказаний позов.

Частина 1 статті 126 Конституції України зазначає, що вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007р. №8 «Про незалежність судової влади» передбачено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

За постановою Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення, не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, вбачається, що їх предметом є виключно процесуальні дії суду при здійсненні правосуддя.

З огляду на викладене, суд вважає, що здійснення правосуддя, повязане з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальним законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом. Тому розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено. В звязку з цим, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 13 червня 2007р. №8 «Про незалежність судової влади», постановою Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів », ст. 126 Конституції України, ч.1 п. 2 ст. 122, ст.ст. 208, 209, 210 ЦПК України

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Біляївського районного суду Одеської області, про відшкодування шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя