Справа № 446/2047/16 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/783/1583/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника Кам'янка-Бузької міської ради -

Квасніцького О.В., голови правління Кам'янка-Бузької

райспоживспілки - Кокоша М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області на ухвалу Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Кам'янка-Бузької міської ради, третя особа: Кам'янка-Бузька райспоживспілка про визнання недійсним рішення Кам'янка-Бузької міської ради від 24 жовтня 2016 року № 21 про надання в оренду земельної ділянки для несільськогосподарських потреб по АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Зупинено дію рішення Кам»янка-Бузької міської ради від 24 жовтня 2016 року № 21 про надання в оренду земельної ділянки для несільськогосподарських потреб по АДРЕСА_1 до постановлення судового рішення по заявленому позову.

Ухвалу суду оскаржила Кам'янка-Бузька міська рада Львівської області.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що заява ОСОБА_4 про забезпечення позову не відповідає вимога ч.2 ст. 151 ЦПК України, оскільки в ній не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Також така заява не оплачена судовим збором. Просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно роз'яснень, наданих у абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала про забезпечення позову постановлена судом 09 грудня 2016 року, тоді як провадження у справі було відкрито лише 01 лютого 2017 року, що підтверджується копією ухвали про відкриття провадження (а.с. 32).

Враховуючи наведене, ухвала суду як постановлена з порушенням вимог процесуального закону, підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду заяви про забезпечення позову суду першої інстанції слід звернути увагу на таке.

Частиною 2 ст. 151 ППК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір у визначеному законом розмірі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції на вказані положення закону уваги не звернув, оскільки як вбачається з матеріалів справи заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч.2 ст. 151 ЦПК України, оскільки така не мотивована, крім цього до неї не додано документ про сплату судового збору за її подання.

Також суду першої інстанції слід звернути увагу на положення 3 ст. 152 ЦПК України, згідно якої види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, та на роз'яснення, надані у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Керуючись п.3 ч.1ст. 312, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області задовольнити.

Ухвалу Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року скасувати, передати питання щодо розгляду заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

Головуючий

Судді: