Справа № 364/406/17
Провадження № 2/364/182/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Гулик М.М.,

за участю:

Позивача та її представника ОСОБА_1 (довіреність від 09.03.2017 р.),

Відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 05.04.2017 р. подано позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина, в якій Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на її користь аліменти для утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів з дня предявлення позову до суду та до досягнення сином повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів Відповідача з дня предявлення позову до суду та досягнення сином трьох років, тобто до 06.11.2017 р.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 у своїй позовній заяві зазначила, що вона перебувала з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2014 р. до11.01.2017 р., від цього шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 На теперішній час ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні сина та не надає матеріальної допомоги для утримання як дитини, так і її. Крім того Позивач зазначила, що Відповідач є інвалідом II групи (довічно) і отримує відповідну пенсію, а також щомісячне грошове забезпечення як особа, постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 12.04.2017 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 12.05.2017 р.

У судовому засіданні 12.05.2017 р. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, ствердивши обставини, викладені в її позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині щодо стягнення аліментів на утримання сина, проте заперечував проти задоволення позову в іншій частині щодо стягнення аліментів на утримання Позивача, пояснивши, що він є інвалідом, тому не має постійного місця роботи, до того ж сплачує взятий під час шлюбу з Позивачем у 2015 році кредит у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. щомісяця і до вересня 2017 року повинен його сплати повністю, залишок заборгованості складає близько 6 000 (шести тисяч) грн.

Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі

ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, заслухавши пояснення Позивача, її представника, Відповідача, розглянувши позовну заяву і додані до неї документами, а також надані Позивачем у судовому засіданні документи, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зясовуючи наявність законних підстав для прийняття визнання Відповідачем позову в цій частині, виходить з такого.

Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй від 20.11.1959 р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6).

Батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України).

Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 181, частини першої статті 183, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними;за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

За правилами статті 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 названого Кодексу у разі визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Розміри прожиткового мінімуму на поточний 2017 рік, зокрема, для дітей відповідного віку визначені статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії І-ОК № 280736, виданого 11.11.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 93 (а.с. 3). Дитина проживає разом із Позивачем і перебуває на її утриманні згідно з довідкою від 10.05.2017 р. № 554, виданою виконавчим комітетом Володарської селищної ради (а.с. 23).

Батько дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом II групи (довічно) та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджено копіями відповідно довідки до акта огляду МСЕК від 27.05.2014 р. та посвідчення

(а.с. 7, 9), отримує щомісячно відповідну пенсію в розмірі та компенсацію вартості продуктів харчування (а.с. 27, 28). А тому в сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та зобовязаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати її.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обовязок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

З огляду на це суд вважає, що визнання Відповідачем позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову Відповідачем, позов у цій частини слід задовольнити.

Вирішуючи справу в частині позовних вимог про стягнення з Відповідача аліментів на утримання Позивача як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення цією дитиною трьох років, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 75, частини першої статті 76 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

За приписами частин другої, четвертої, шостої статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на таке утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (статті 77, 79 Сімейного кодексу України).

Згідно з частинами першою, другою статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 р. № 146 на виконання вимог статті 81 Сімейного кодексу України та передбачає утримання аліментів з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними (підпункт 14 пункту 1 названого Переліку).

Суд також бере до уваги норму частини третьої статті 80 Сімейного кодексу України про те, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

З позовної заяви та наданих сторонами пояснень судом встановлено, що 09.08.2014 р. сторони уклали шлюб, який 11.01.2017 р. було розірвано згідно з рішенням Володарського районного суду Київської області (справа № 364/1304/16-ц). Від шлюбу вони мають спільну дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії І-ОК № 280736, виданого 11.11.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 93 (а.с. 3). Дитина проживає разом із Позивачем і перебуває на її утриманні згідно з довідкою виконавчого комітету Володарської селищної ради від 10.05.2017 р. № 554 (а.с. 23).

Позивач на даний час не працює та отримує одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860 грн. щомісячно (а.с. 4, 25, 26).

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом II групи (довічно) та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджено копіями довідки до акта огляду МСЕК від 27.05.2014 р. та посвідчення (а.с. 7, 9), отримує щомісячно відповідну пенсію у фіксованому розмірі 1 786,51 грн. (у 2017 році) та компенсацію вартості продуктів харчування у розмірі 415,20 грн. (а.с. 27, 28).

Зважаючи на закріплене статтею 84 Сімейного кодексу України право Позивача на утримання до досягнення їх спільною з Відповідачем дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та її матеріального становища, суд згідно зі статтею 80 названого Кодексу бере до уваги можливість надання Відповідачем матеріальної допомоги та інші обставини, що, на думку суду, мають істотне значення, з огляду на таке.

Дохід, який отримує Позивач щомісячно становить лише 860 грн. на двох осіб на проживання Позивача та утримання малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка з нею проживає. Дохід Відповідача сукупно становить 2 201,71 грн. на одну особу (самого Відповідача), оскільки іншої родини (дружини і дітей) у нього немає, інших стягнень з нього не проводиться. До того ж Відповідач, не зважаючи на наявність інвалідності II групи, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було.

Також судом взято до уваги вік Позивача та Відповідача на час розгляду справи (відповідно 19 років і 26 років) та на день укладення шлюбу і народження дитини у 2014 році (відповідно 16 років і 23 роки). У звязку з цим суд вважає, що Відповідач, будучи повнолітнім і одружуючись з Позивачем до досягнення нею шлюбного віку, має нести за неї відповідальність, зокрема, й по її утриманню в установленому законом порядку.

Що ж до сплати Відповідачем кредиту, то суд виходить з тимчасового характеру даного стягнення до досягнення дитиною трьох років (тобто до 06.11.2017 р.), а також з відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження сплати Відповідачем будь-якого кредиту. При цьому сторонам було своєчасно розяснено положення статей 10, 27, 60, 131 ЦПК України щодо їх обовязку та порядку подання доказів на підтвердження своїх вимог або заперечень (а.с. 15, 16).

Таким чином, зважаючи на сукупність оцінених доказів та пояснень сторін, суд вбачає наявними підстави вважати, що Відповідач спроможний надати до 06.11.2017 р. матеріальну допомогу Позивачеві на її утримання згідно зі статтею 84 Сімейного кодексу України.

Суд у порядку пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на її утримання, у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат і стягнення з Відповідача на користь держави судового збору, суд керується пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення інвалідів I та II груп від сплати судового збору.

Керуючись статтями 75, 79, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 3, 10, 11, 57, 60, 131, 174, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 291, 292, 294, 296, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_2, 21.03.1998 р.н, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, і фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову 05.04.2017 р. та до досягнення дитиною повноліття 06.11.2032 р.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_2, 21.03.1998 р.н, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, і фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на її утриманнящомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, починаючи з дня предявлення позову 05.04.2017 р. та до досягнення їх дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років 06.11.2017 р.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення видати копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.

Особи, які беруть участь у справі, можуть ознайомитись з повним рішенням суду 18.05.2017 р.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне рішення складено 17.05.2017 р.

Суддя Л.А. Макаренко