Справа № 203/1207/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 травня 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, який ухвалою суду від 17.05.2017 року було залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 було предявлено зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених позовних вимог останній посилався на те, що 06.02.2008 року між ним та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» було укладено договір про іпотечний кредит №DNR0GІ, відповідно до якого банком було видано кредит в сумі 252500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних та терміном повернення кредиту до 06.02.2038 року. Виконання умов кредитного договору було забезпечено іпотечним договором №DNR0GІ від 06.02.2008 року, предметом іпотеки за яким виступала квартира АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2011 року, що набрало законної сили укладеним між ним та банком договір про іпотечний кредит було визнано недійсним з моменту укладення, позивач просив суд визнати недійсним і іпотечний договір №DNR0GІ від 06.02.2008 року, а також зобовязати нотаріуса, що посвідчував останній, зняти накладену на підставі договору заборону відчуження майна, що було предметом договору іпотеки.

В судовому представник ОСОБА_2 підтримав заявлений останнім позов та просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в призначені судові засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Приватним нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3І, до суду було надано клопотання, в якому остання просила проводити розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит №DNR0GІ, відповідно до якого банком було видано позичальнику кредит в сумі 252500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних та терміном повернення кредиту до 06.02.2038 року.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №DNR0GІ від 06.02.2008 року, предметом іпотеки за яким виступала квартира АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2011 року по цивільній справі №2-764/11 було частково задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та визнано недійсним укладений між сторонам договір про іпотечний кредит №DNR0GІ з моменту його укладення 06.02.2008 року.

Відповідно до наданої на запит суду копії вказаного рішення, останнє набрало законної сили 07.06.2016 року.

Згідно термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Частинами 1,4,5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Іпотека припиняється у разі:

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотеки припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним, з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи із наведених положень діючого законодавства та враховуючи, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2011 року по цивільній справі №2-764/11, яке набрало законної сили, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» договір про іпотечний кредит №DNR0GІ був визнаний недійсним з моменту його укладення 06.02.2008 року, вказане тягне за собою визнання недійсним з моменту укладення і правочину щодо його забезпечення, тобто укладеного між сторонами іпотечного договору №DNR0GІ від 06.02.2008 року.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі та слід визнати недійсним іпотечний договір №DNR0GІ від 06.02.2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2, посвідчений 06.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №774; також зобовязати приватного нотаріуса зняти заборону на відчуження обєкту нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, накладену на підставі посвідченого нею іпотечного договору.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в сумі 1280 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,3,17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.203,215,236,548 ЦК України, ст.ст.10,11,57-60,88,169,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати недійсним іпотечний договір №DNR0GІ від 06 лютого 2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2, посвідчений 06 лютого 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №774.

Зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зняти заборону на відчуження обєкту нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, накладену на підставі посвідченого нею та зареєстрованому в реєстрі за №774 іпотечного договору №DNR0GІ від 06 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1280 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак