Справа №588/599/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/237/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946», ОСОБА_4

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 грудня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до директора Приватного акціонерного товариства «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі, про визнання наявності спеціального пільгового стажу роботи та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, у якому після уточнення, ОСОБА_4 просив суд: визнати наявність у нього спеціального пільгового стажу роботи у несприятливих та шкідливих умовах праці на посаді електрогазозварника 6 розряду Відкритого акціонерного товариства «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» (відбулася зміна назви на Приватне акціонерне товариство «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946», далі ПрАТ «Тростянецьке АТП 15946») з 17.09.1997 року по 20.08.2003 року; зобовязати ПрАТ «Тростянецьке АТП 15946» та директора товариства ОСОБА_3 видати йому уточнюючу довідку про підтвердження наявності трудового стажу при призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній за період роботи на посаді електрогазозварника 6 розряду ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» з 17.09.1997 року по 20.08.2003 року, з урахуванням повного робочого дня на атестованій посаді електрогазозварника; зобовязати ПрАТ «Тростянецьке АТП 15946» та директора товариства ОСОБА_3 внести зміни в трудову книжку серії БТ-І № 0794283, що належить йому, у період роботи у ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» з 17.09.1997 року по 20.08.2003 року, вказавши у відомостях про прийом на роботу, переведення та звільнення з роботи замість посади «газоелектро-зварювальник 6 розряду» посаду «електрогазозварник 6 розряду» та внести вказані зміни в документи, що зберігаються на підприємстві, а саме в накази з особового складу та в бухгалтерські документи, які підтверджують нарахування та виплату йому заробітної плати.

Свої вимоги мотивує тим, що 17.09.1997 року по 20.08.2003 року працював у ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» на посаді газоелектрозварника 6 розряду. Вказана назва професії, що записана в трудовій книжці, не відповідає «Класифікатору професій» та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. На його думку, слід було вказати у відомостях про прийом на роботу та звільнення з роботи замість посади «газоелектро-зварювальник 6 розряду» посаду «електрогазозварник 6 розряду». За час роботи на посаді електрогазозварника позивач був зайнятий повний робочий день та виконував роботу електрозварника ручного зварювання та електрозварника автоматичних та напівавтоматичних машинах, виконував роботу газовим різаком та автогеном, був зайнятий зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також напівавтоматичних машинах. Зазначає, що має загальний стаж роботи 24 роки 8 місяців 12 днів, з них більше половини був зайнятий повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ. У жовтні 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, на що йому було відмовлено у зв'язку неповним переліком поданих документів, в тому числі і через відсутність уточнюючої довідки про пільговий характер роботи на посаді електрогазозварника. На звернення позивача, директором товариства ОСОБА_3 було відмовлено у видачі уточнюючої довідки, посилаючись на те, що посада «газоелектро-зварювальник» до Списку № 2 не належить і тому робоче місце не атестувалось. Проте, позивач вважає, що дані обставини не відповідають дійсності, а підтвердження спеціального стажу роботи необхідне для подальшого призначення пенсії за віком на пільгових умовах. В порушення Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, відповідач не видав довідку встановленої форми, чим на його думку не визнав наявність у нього пільгового стажу роботи у несприятливих та шкідливих умовах праці в період роботи в товаристві. Окрім того, для зарахування до пільгового пенсійного стажу певного девятирічного періоду роботи у несприятливих умовах праці відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджене за результатами атестації робочих місць за умовами праці. Позивач зазначає, що обовязок атестації робочих місць покладений на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити його конституційного права на соціальних захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21.12.2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобовязано ПрАТ «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» внести зміни до записів № 20 та 21 у розділі «Відомості про прийом на роботу, переведення та звільнення роботи» трудової книжки БТ-І № 0794283, належної ОСОБА_4, до наказів ВАТ «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» по особовому складу від 16.09.1997 року № 18 о/с, від 16.03.1999 року № 9 о/с, від 20.08.2003 року № 25 о/с, документів, що підтверджують нарахування та виплату заробітної плати, вказавши замість назви посади (професії) «газоелектрозварювальник», «газоэлектросварщик», правильну назву посади (професії), на яку був прийнятий ОСОБА_4 - «електрогазозварник». Зобовязано ПрАТ «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» видати ОСОБА_4 довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за встановленою формою за період роботи на посаді електрогазозварника 6 розряду у ВАТ «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» з 17.09.1997 року по 20.08.2003 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Стягнуто з ПрАТ «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» судовий збір в сумі 1102,40 грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь директора ПрАТ «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» ОСОБА_3 800,00 грн. витрат, повязаних з оплатою правової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідачі подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат, стягнувши на його користь судові витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. та витрати понесені у зв'язку з поданням апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що у задоволенні позовних вимог до нього ОСОБА_4 відмовлено повністю, тому суд повинен був відшкодувати витрати на правову допомогу у повному обсязі. Крім того, судом не аргументована сума у 800,00 грн. Вказує, що навіть якщо на ознайомлення із справою та складання клопотання, на думку суду, його представнику потрібна була лише 1 година, то разом з часом зайнятості у судових засіданнях, як мінімум три з половиною години, загальна кількість часу становить чотири з половиною години, що становить 2480,40 грн., що не перевищує заявлену суму в 2000,00 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Тростянецьке АТП 15946», посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення місцевого суду в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо зобовязання підприємства видати позивачу уточнюючу довідку для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та про зобовязання внести зміни до його трудової книжки про прийом його на роботу, переведення та звільнення з роботи, до наказів по особовому складу № 18 о/с від 16.09.1997 року, № 9 о/с від 16.03.1999 року, № 25 о/с від 20.08.2003 року, документів, що підтверджують нарахування та виплату заробітної плати, та повністю відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, змінити розподіл судових витрат в частині стягнення судового збору.

Доводи скарги мотивує тим, що при постановленні рішення, суд керувався ст. 49 КЗпП та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте ця норма КЗпП не містить зобовязання підприємства видати довідку працівнику про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, а лише зобовязує видати довідку про роботу працівника на підприємстві із зазначенням спеціальності, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Про видачу вказаної довідки не заявлено вимог, тому судом застосовано норму права, яка не регулює спірні правовідносини. А ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте при застосуванні Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, суд не визначився чи відсутня у позивач трудова книжка, чи відсутні записи у ній, та не вірно застосував цей порядок, оскільки позивачем надана копія трудової книжки з відповідними записами.

Крім того, вказаний Порядок не містить приписів про зобовязання підприємства видати працівнику на його вимогу уточнюючу довідку встановленої форми, тому рішення місцевого суду суперечить ст. 19 Конституції України. Також, судом в рішенні не зазначено, в порушення п. 20 даного Порядку, що така довідка є саме «уточнюючою» та за якою саме «встановленою формою» вона повинна бути видана.

Також, суд не застосував наслідки пропущення строку позовної давності за ст. 233 КЗпП, оскільки трудова книжка отримана позивачем ще у 2003 році, а також не вірно здійснив розподіл судових витрат в частині стягнення з підприємства судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити оскаржуване рішення та задовольнити його вимогу про наявність у нього спеціального пільгового стажу роботи у несприятливих та шкідливих умовах праці на посаді електрогазозварника 6 розряду ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» з 17.09.1997 року по 20.08.2003 року, скасувати рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 800,00 грн. витрат, повязаних з оплатою правової допомоги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд безпідставно зазначив, що визначення наявності спеціального пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію, належить виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України, оскільки, як вважає позивач, саме директор підприємства ОСОБА_3, як власник та повноважений орган, є відповідачем за його позовною заявою, оскільки відповідно до ст. 49 КЗпП саме на власника або уповноважений ним орган покладено обовязок видачі довідок про роботу працівника. Крім того, суд не прийняті до уваги показання свідка ОСОБА_5, який пояснив, що робота, яку виконував позивач була підвищеної небезпеки та шкідливою для здоровя. В частині оскарження рішення про стягнення з ОСОБА_4 витрат на правову допомогу апеляційна скарга не містить мотивів такої незгоди.

Сторони, їх представники зявилися в судове засідання і підтримали доводи своїх апеляційних скарг.

Третя особа управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином завчасно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг

та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» слід відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визначення наявності чи відсутності у ОСОБА_4 спеціального пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд виходив з того, що вирішення вказаного питання не належить до компетенції відповідачів, тобто підприємства на якому він працював та його директора, це є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України, а відмову у позовних вимогах до директора підприємства ОСОБА_3 обґрунтував тим, що позивачем перебував у трудових відносинах саме з підприємством юридичною особою, а не з ОСОБА_3, як фізичною особою.

Задовольняючи частково решту позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що законодавством саме на роботодавця покладено обовязок виконувати записи про роботу відповідно до Класифікатора професій ДК 003-95, а записи у трудовій книжці позивача № 20-22 не містять всіх необхідних відомостей, що потрібні для визначення органом Пенсійного фонду України права ОСОБА_4 на пенсію на пільгових умовах, тим більше, як установлено судом, такі записи містять неправильну назву його посади, яка була передбачена на підприємстві, на яку його було прийнято. Разом з тим, суд не може зобовязати підприємство вказати в уточнюючій довідці ті чи інші відомості (про роботу повний робочий день чи про роботу на атестованій посаді), і вирішити спір на майбутнє, який ще не виник, оскільки підприємство не видало довідку взагалі.

Вирішуючи питання щодо стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу, місцевий суд, враховуючи час зайнятості представника відповідача ОСОБА_6 у судових засіданнях відповідно до журналів судових засідань, час обєктивно необхідний для ознайомлення зі справою, обсяг якої на час ознайомлення представника з нею складав 88 аркушів, зміст та обсяг клопотання від 24.10.2016 року, на що, на переконання суду, достатньо 1 години, вимоги розумності та справедливості, положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», дійшов висновку про стягнення суму у розмірі 800,00 грн.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, що ОСОБА_4 по закінченні у липні 1978 році Півненківського професійного училища цукрової промисловості отримав кваліфікацію слюсар-ремонтник 1 розряду та електрозварник 1 розряду (а.с.17).

Позивач 08.09.1997 року подав заяву на імя голови правління ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» ОСОБА_3, в якій просив прийняти його на роботу в якості «газоэлектросварщика 6 разряда».

Наказом в.о. голови правління ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» від 16.09.1997 року № 18 о/с ОСОБА_4 з 17.09.1997 року прийнято «газоэлектрозварювальником 6-го розряду», про що у трудовій книжці здійснено запис під номером 20, де у розділі «Відомості про прийом на роботу, про переведення на іншу роботу та про звільнення» такого змісту: «Прийняти на роботу газоелектрозварювальником 6-го розряду».

На підставі заяви ОСОБА_4 від 16.03.1999 року про переведення його «сварщиком на станцию технического обслуживания автомобилей» позивача наказом в.о. голови правління ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» від 16.03.1999 року № 9 о/с з 17.03.1999 року було переведено газоэлектрозварювальником на станцію технічного обслуговування автомобілів з оплатою праці і відповідно до пункту 7.2 Положення по оплаті праці та колективного договору за 1998 рік, про що у трудовій книжці здійснено запис під номером 21, де у розділі «Відомості про прийом на роботу, про переведення на іншу роботу та про звільнення» такого змісту: «Переведен газоэлектросварщиком на станцию технического обслуживания автомобилей».

Наказом голови правління ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» від 20.08.2003 року № 25 о/с на підставі заяви ОСОБА_4 від 20.08.2003 про звільнення його за власним бажанням, позивача звільнено з роботи газоелектрозварювальника з 20.08.2003 року за статтею 38 КЗпП України (а.с. 16, 25, 224-229).

Таким чином, ОСОБА_4 у період з 17.09.1997 року по 20.08.2003 рік перебував у трудових відносинах з ВАТ «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946», правонаступником якого виступає ПрАТ «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946».

Листом від 16.12.2015 року за № 309 ПрАТ «Тростянецьке АТП 15946» на лист позивача від 27.11.2015 року повідомило, що відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливим умовами праці , зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 посада ОСОБА_4 «газоелектрозварювальник» до Списку № 2 не належить, тому робоче місце не атестувалось. З питання надання довідки про заробітну плату за період з 01.07.2000 по 20.08.2003 року підприємство повідомило про те, що ці дані містяться у системі персоніфікованого обліку (а.с.28).

Наказом голови правління ВАТ«Тростянецьке АТП 15946» від 12.10.1999 № 148вир. на підприємстві було створено комісії для проведення атестації робочих місць, організовано лабораторне дослідження шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, доручено складання переліку місць та професій, працівники яких мають право на пільги та компенсації в т.ч. на пільгове пенсійне забезпечення.

Наказом голови правління ВАТ«Тростянецьке АТП 15946» від 25.06.2002 % 50 вир. з 01.01.2002 р. затверджені списки №1,2 робочих місць, які отримали підтвердження за умовами праці право на пільгове пенсійне забезпечення по підприємству. Серед професій по списку №2 вказано електрозварник.

За результатами Експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці та визначення пільг та компенсацій за роботу у шкідливих та важких умовах праці, протягом 1999-2002 років у ВАТ «Тростянецьке АТП 15946», зроблено висновок від 10.11.2004 р. № 96, яким було установлено порушення підприємством чинного законодавства, зокрема, установлено, що назви професій у трудових книжках не приведені у відповідність із записами у державному класифікаторі ДК 003-95, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (а.с. 219 - 221).

З метою усунення установлених порушень та приведення назв професій та посад у відповідність до вимог Державного класифікатора головою правління ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» видано наказ від 26.01.2005 року №4вир., яким затверджено перелік професій та посад працівників вказаного товариства з присвоєнням відповідних кодів за додатком до наказу, де у переліку посад передбачено професію «Електрогазозварник 7212.2». Професії «Газоэлектрозварювальник» у переліку не має. При цьому у наказі зазначено, що при підготовці та оформленні документації підприємства необхідно вказувати назви професій та посад тільки відповідно до затвердженого переліку (а.с. 207, 208).

Крім того, наказом голови правління ВАТ «Тростянецьке АТП 15946» від 24.01.2005 року № 3вир. інспектору з відділу кадрів доручено назви професій у трудових книжках привести у відповідність із записами у державному класифікаторі ДК 003-95, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (а.с. 205, 206).

За наказом голови правління від 26.01.2005 р. №4вир. «Про затвердження переліку професій працівників ВАТ» у перелік професій згідно класифікатора внесено професію електрогазозварник за код.-КП 7212.2.

Наказом голови правління від 11.02.2005 р. №7вир. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством було затверджено перелік робочих місць, професій та посад працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за віком згідно Списків №1 і №2 ( додаток №1). Згідно цього додатку №1 затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 по ВАТ «Тростянецьке АТП 15946», в якому вказується по розділу 11 Список №2 професія виробничо-технічного відділу - електрогазозварника за кодом 7212.2, зайнятий різанням та ручним зварюванням, розділ ХХХ111, поз.33.

Додатком №2 до цього наказу затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам яких пропонується встановити пільгове пенсійне забезпечення за віком за рахунок коштів підприємства по ВАТ «Тростянецьке АТП 15946», в якому вказується по розділу 11 Список №2 професія виробничо-технічного відділу - електрогазозварника за кодом 7212.2, розділ ХХХ111, поз.33.

Отже, судом першої інстанції правильно визнано, що записи за №20,21, про посаду на якій працював позивач, зроблені у його трудовій книжці, не відповідають назві професії визначеної у державному класифікаторі ДК 003-95 і тому відповідно до п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України/ Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р. №58 із змінами (далі Інструкція), підлягає виправленню правонаступником підприємства, працівники кадрової служби якої допустили неправильний запис посади при вчиненні таких записів.

Оскільки виправлені відомості про роботу повинні відповідати оригіналу наказу або розпорядження, а представлені накази стосовно прийняття на роботу та переведення позивача на станцію технічного обслуговування автомобілів, а також штатний розпис посад працівників підприємства, документи бухгалтерському обліку про нарахування позивачу заробітної плати за час роботи на підприємстві (цього не оспорювали представники директора та підприємства) також містять невірний запис назви посади на яку приймався позивач, то суд першої інстанції з метою захисту трудового права позивача обґрунтовано поклав зобовязання на підприємство про внесення виправлення у назву професії на «електрогазозварника» до записів трудової книжки позивача, наказів особового складу, документів бухгалтерського обліку щодо нарахування та виплати заробітної плати, які є предметом перевірки місцевим органом ПФУ у Тростянецькому районі при вирішенні питання призначення пільгової пенсії за віком.

У звязку з тим, що в 1999 та 2002 роках фактично відбувалась атестація робочих місць, але її результати були перевірені Державною експертизою умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської області, за висновком якої від 10.11.2004р. №96 були встановлені недоліки допущені під час атестації робочих місць щодо характеристики умов праці та визначення пільг і компенсацій, що надаються і їх відповідність умовам праці, але після їх усунення відповідно до висновку Державною експертизою умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської області від 28.02.2005р. №27 було не підтверджено визначення за результатами цієї атестації право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку №2 в звязку з недостатньою зайнятістю по професії: «електрогазозварник», зайнятий різанням та ручним зварюванням код 7212.2 поз.33 1р.м. 1 чол. І. Але підтверджено визначення за результатами цієї атестації право на пільгове пенсійне забезпечення поза списками, згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для професії: «електрогазозварник», зайнятий різанням та ручним зварюванням код 7212.2 1р.м. 1 чол. 1.

Оскільки професія електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням, внесена підприємством поза списками згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до професії, яка має право на пільгове пенсійне забезпечення за рахунок коштів підприємства, але записи трудової книжки позивача стосовно періоду роботи на підприємстві не містить таких даних, суд першої інстанції вірно поклав зобовязання на підприємство видати позивачу уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, яка передбачає інформацію про те, що зазначена особа працювала повний робочий день на підприємстві, у який період, яку виконувала роботу та її характер, за професією, посадою, що передбачена Списком, розділ, підрозділ, із зазначенням коду КП, підстава, за який період часу.

Таким чином нормативно-правовим актом затверджена форма уточнюючої довідки, що спростовує доводи апеляційної скарги підприємства про невизначеність встановленої форми довідки, яку місцевий суд зобовязав їх видати.

Відмовляючи у вимогам про визнання у позивача спеціального пільгового стажу роботи у несприятливих та шкідливих умовах праці на посаді електрогазозварника, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що такі вимоги не є належним ефективним способом захисту, оскільки заявлені передчасно, до отримання довідки від підприємства та до вирішення питання пільгового пенсійного забезпечення, питання якого покладено на місцеві органи ПФУ. У разі відмови у призначені позивачу пільгової пенсії за віком, цей спір з субєктом владних повноважень може бути вирішено за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача з приводу незаконності рішення про відмову у задоволені цих вимог.

Щодо до доводів апеляційної скарги підприємства про відмову у задоволенні вимог про внесення змін до трудової книжки та до документів особового складу та бухгалтерські відомості про нарахування йому заробітної плати з підстав пропущення строків позовної давності, колегія суддів їх відхиляє виходячи з наступного.

Як підтверджено сторонами у судовому засіданні, дійсно, позивач після звернення до місцевого органу ПФУ вперше дізнався про невірність у трудовій книжці запису назви посади, яку він займав на підприємстві. До підприємства звертався в листопаді 2015 року із заявою де просив видати уточнюючу довідку про пільговий стаж роботи і припускав, що працівники відділу кадрів добровільно внесуть виправлення до трудової книжки, але після категоричної відмови працівника відділу кадрів внести такий запис і отримання у грудні цього року письмову відмову видати уточнюючу довідку, намагався врегулювати спір звертаючись до підприємства, тому тільки у травні 2016р. звернувся за правовою допомогою та подав позов до суду. Просив поновити строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Як розяснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 із змінами, встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобовязаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновляє або вважає неможливим поновити пропущений строк

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції помилково визнав, що позивач строк звернення до суду з такою вимагаю не пропустив через тривалість порушеного трудового права, тому питання поважності причин пропуску 3-и місячного строку не обговорював, чим недотримався норми ст. 233 КЗпП.

Дослідивши представлені позивачем копії його заяви та надані йому відповіді з підприємства на ці звернення, колегія суддів приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, який підлягає поновленню.

З приводу пропуску строків звернення до суду стосовно вимог про зобовязання видати уточнюючу довідку про пільговий стаж роботи, то колегія суддів визнає, що ці вимоги регулюються загальними строками позовної давності визначені ст. 257 ЦК України, бо питання видачі уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, що була прийнята відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою регулюються правовідносини соціального захисту громадян, а саме, загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України скасовує висновки суду у мотивувальній частині щодо не пропущення позивачем строків звернення до суду з вимогою про внесення змін до трудової книжки та документів особового складу і бухгалтерського обліку нарахування заробітної плати.

Приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене рішення в частині розподілу витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_3 ухвалено без дотримання ст. 88 ЦПК України, оскільки норми цієї статті передбачають, у разі відмови у позові, відшкодування відповідачеві фактично понесених судових витрат, що підтверджується платіжними документами.

Через відмову у задоволені позову до неналежного відповідача в особі директора підприємства ОСОБА_3, який є посадовою особою підприємства і за його дії несе відповідальність саме підприємство, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що розрахунок судових витрат на правову допомогу не є належним платіжним документом, який засвідчує фактично сплачені відповідачем 2000 грн. за надання фахівцем права правової допомоги.

На підставі викладеного апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити, а в цій частині рішення місцевого підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.10, ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд, діючий на загальних принципах диспозитивності, а саме, доведеність вимог позову перед судом покладено на позивача, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів ухвалює нове рішення, яким скасовує рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині стосовно строків звернення до суду з вимогою про внесення змін до трудової книжки, наказів про прийняття на роботу, переведення, документів бухгалтерського обліку щодо нарахування заробітної плати позивачу, та в частині розподілу судових витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_3 Абзац 1 резолютивної частини рішення слід викласти з доповненням про поновлення строків звернення до суду з поважних причин.

В іншій частині рішення та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому в цій частині постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення задоволених вимог позову, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, і Приватного акціонерного товариства «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 грудня 2016 року в мотивувальній частині стосовно строків звернення до суду та в частині розподілу судових витрат по відшкодуванню оплати за правову допомогу на користь ОСОБА_3 скасувати і ухвалити нове рішення, яким викласти абзац 1 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково, поновивши строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: