Справа № 750/1535/17
Провадження № 2/750/767/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк» про захист прав споживача фінансових послуг,

третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

09.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання дійсним укладений 09 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" Договір банківського вкладу (депозиту) № 008-24504-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях; визнання за ОСОБА_3 право на відшкодування заборгованості за вкладом згідно укладеного 09 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" Договору банківського вкладу (депозиту) № 008-24504-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях, у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги мотивував тим, що 09 лютого 2015 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", згідно даних про скорочене найменування відповідача за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 008-24504-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях (надалі - Договір), у відповідності до якого банком було того ж дня залучено у якості розміщеного ОСОБА_3 депозиту суму у розмірі 200 000,00 гривень на строк до 08 серпня 2015 року. ОСОБА_3 було отримано листа від 01.10.2015 року за підписом представника АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5, яким (листом) позивача було повідомлено про те, що Договір є нікчемним в силу ряду норм статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". 07 липня 2016 року АТ «Ощадбанк» для отримання належних за договором коштів ОСОБА_3 повідомлено про те, що його було включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, лише в частині відсотків, нарахованих на умовах Договору на суму здійсненого позивачем вкладу 2 043,15 грн.

В судовому засіданні позовні вимоги представник позивача підтримав та їх просив задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, подала письмові заперечення, в яких зазначає, що Договір банківського вкладу (депозиту) № 008-24504-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях укладений між сторонами вважає нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та висновків комісії перевірки вкладів фізичних осіб.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

09 лютого 2015 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", згідно даних про скорочене найменування відповідача за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 008-24504-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях (надалі - Договір), у відповідності до якого банком було того ж дня залучено у якості розміщеного ОСОБА_3 депозиту суму у розмірі 200 000,00 гривень на строк до 08 серпня 2015 року (а.с. 6). Крім того, між сторонами укладена додаткова угода №1 до договору № 008-24504-090215 від 09.02.2015 року, згідно якої сторони домовились п. 1.8 договору викласти в наступній редакції: зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений. Для цілей вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №3967 (п. 1.6 договору).

Вказані кошти було внесено позивачем на відкритий Банком вкладний рахунок № 3967 на умовах щомісячного нарахування Банком процентів на вказану суму із розрахунку 13 % річних. Згідно пункту 1.9 Договору, нараховані проценти за Вкладом мали виплачуватися щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти були нараховані відповідно до умов цього Договору, а також у день повернення Вкладу в кінці строку дії цього Договору або в інший термін дострокового припинення дії цього Договору у випадках, передбачених цим Договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів, відкритий на імя Вкладника в установі банку.

02.03.2015 року Постановою Правління Національного банку України № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02. 03. 2015 р. за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» ОСОБА_6 (а.с. 65-68). Рішеннями виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015 р. та № 147 від 03.08.2015 р. строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02.10.2015 року включно.

02.10.2015 року Постановою Національного банку України № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 р.

Як на правову підставу за результатами виявлення нікчемних договорів. Уповноважена особа посилалась на п. 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та на висновки комісії з перевірки вкладів фізичних осіб.

ОСОБА_3, 09.02.2015 року уклав з АТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу № 008-24504-090215 з відкриттям депозитного рахунку, кошти на які надійшли безготівковим переводом.

01 жовтня 2015 року за підписом представника АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5, позивача було повідомлено про те, що Договір є нікчемним в силу ряду норм статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Протоколом 15 вересня 2015 року засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було затверджено результати перевірки, якими виявлено правочини з вкладними операціями, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

07.07.2016 ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 було повідомлено, що його включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, лише в частині відсотків, нарахованих на умовах Договору на суму здійсненого позивачем вкладу 2043 грн. 15 коп.

Згідно частини другої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 37, абзацу першого частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. При цьому, згідно пункту 2 частини 4 статті 37 вищевказаного Закону, на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду видає накази та розпорядження.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено наявності у будь-яких інших осіб, крім представників Фонду за посадою та уповноважених осіб останнього, повноважень щодо повідомлення сторін договорів, зазначених у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів. Проте, як вбачається зі змісту Повідомлення, воно було підписаним представником АТ «Дельта Банк» за довіреністю ОСОБА_5, обсяг повноважень якої щодо представництва Фонду у відносинах з третіми особами, у тому числі з позивачем, вказаним вище Повідомленням не було застережено жодним чином.

Також варто зазначити, що у відповідності до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку, іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Жодної з перелічених у якості підстав нікчемності правочину обставин щодо укладеного позивачем договору ніколи не існувало, оскільки Договором у жодній мірі не передбачалося здійснення платежу чи передачі іншого майна з метою надання ОСОБА_3 переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Так, відповідно до ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. (ч. 1 ст. 1058 ЦК). Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. (ст. 1059 ЦК)

На рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. (ч. 1 ст. 1062 ЦК).

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. (ч. ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України).

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. (ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України).

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч. 1 ст. 1071 ЦК України).

Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. (ст. 1074 ЦК України).

У відповідності із ст. 4, п.п. 7.1.1, 7.1.5 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для проведення переказу можуть використовуватися кошти як у готівковій, так і в безготівковій формі.

Види безготівкових розрахунків визначаються законами та прийнятими на їх основі нормативно-правовими актами Національного банку України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору.

Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 21.01.2014 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (надалі - Інструкція):

учасники безготівкових розрахунків - банки та їх філії, підприємства, фізичні особи та інші клієнти банку, з рахунків яких списуються або на рахунки яких зараховуються кошти;

платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача (п. 1.4 Інструкції).

Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, іншим нормативно-правовим актам.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. (п. 1.6 Інструкції).

Згідно із п. 1.7 Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 1.8. Інструкції платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

Доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках.

Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів:

меморіального ордера (додаток 1);

платіжного доручення (додаток 2) (п. 1.9 Інструкції),

Доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України. (п. 1.15 Інструкції).

Відповідно до п. 7.13 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за №1172/8493, вбачається, що з поточного рахунку в іноземній валюті за розпорядженням фізичної особи-резидента або за його дорученням проводяться операції, зокрема перерахування в межах України на рахунок іншої фізичної особи-резидента.

З системного аналізу викладеного вище вбачається, що договір банківського вкладу (депозиту) укладається не інакше як у письмовій формі; вклад - це кошти в тому числі і в безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника на умовах договору банківського вкладу (депозиту); на рахунок за банківським вкладом можуть зараховуватися грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше; банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування відповідних сум з рахунка; банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження; обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається; розпорядження про списання коштів оформлюється дорученням/розпорядженням про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів.

Нормативно-правові акти та спірний договір не містять заборони на відкриття депозитного вкладу шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку однієї фізичної особи резидента на рахунок іншої фізичної особи резидента, відкриті в одному банку.

Згідно частини 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 4 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що однією із засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. При цьому, частина 6 статті 4 ЦК України визначає, що цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Стаття 316 ЦК України вказує на те, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Змістом права власності є права власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Частинами 1 та 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частини 1 та 2 статті 321 ЦК України вказують, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Отже, договір від 09 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» Договір банківського вкладу (депозиту) № 008-24504-090215 «Найкращий від Миколая», укладений у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відповідності до частин 1, 2 та 4 статті 26 цього ж Закону, фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Частиною 5 статті 34 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 цього ж Закону України визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Водночас, пункт 1 частини 6 цієї ж статті цього ж Закону України вказує, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не був залучений до участі у справі в якості відповідача, то позовні вимоги визнання за позивачем права на відшкодування заборгованості за вкладом згідно укладеного 09 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» Договору банківського вкладу (депозиту) № 008-24504-090215 «Найкращий від Миколая» в гривнях у розмірі 200000 грн за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не підлягають задоволенню. Також суд враховує, що належним способом захисту прав позивача буде саме включення його до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а після цього і до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, так як договір є дійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк» про захист прав споживача фінансових послуг, задовольнити частково.

Визнати дійсним укладений 09 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» Договір банківського вкладу (депозиту) № 008-24504-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Карапута