_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4963/17
Провадження № 2/520/7454/17
УХВАЛА

28.04.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за розпискою від 25.05.2006 року в сумі 70464 долара 66 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1894090 гривень 06 копійок.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 28.04.2017 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено до попереднього судового засідання.

До позовної заяви позивачем ОСОБА_1 надано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

- заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку поли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Позивач звертаючись до суду з зазначеною заявою зазначив, що ним подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою від 25.05.2006 року в сумі 70464 долара 66 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1894090 гривень 06 копійок.

Також позивач в обґрунтування заяви посилається на те, що 25.05.2006 р. у м. Одесі, на виконання договору позики, укладеного між ним - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, він передав ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 60000 доларів США, що на момент укладення договору було еквівалентно 303000,00 гривень, для придбання нерухомого майна. Згідно домовленості сума боргу була визначена в умовних одиницях - доларах США. На підтвердження цього відповідачем була надана розписка. Відповідно до розписки відповідач отримав у позивача гроші строком на п'ять років. Строк повернення до 25.05.2011р. Отримавши гроші відповідач придбав: нежиле приміщення №204 за адресою Одеська обл.. м. Одеса, вул. Літературна, буд. 12, на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2006 р. зареєстрованого в КП ОМБТІ та РОН 09.08.2006 р. за №220 в книзі 54неж-195; нежиле приміщення №304 за адресою Одеська обл. м. Одеса, вул. Літературна, буд. 12 на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2006 р. зареєстрованого в КП ОМБТІ та РОН 09.08.2006 р. за №220 в книзі 54неж-196. Відповідач зобовязався виконати зобов'язання до 25.05.2011 р. Однак, у визначений строк він грошей не повернув та по теперішній час ухиляється від виконання свого зобов'язання. Своїми діями відповідач завдав позивачу матеріальної шкоди, оскільки, він ОСОБА_1 мав наміри використати гроші та проценти з користування ними.

У зв'язку із вищевикладеним, у листопаді 2012р. позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про визнання права власності на вищезазначене майно (яке на час розгляду справи було реконструйоване і об'єднано в нежиле приміщення №210). 30.11.2012р. було винесено рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №1522/26678/12, яким позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. 25.11.2013р. апеляційним судом Одеської області було скасовано рішення від 30.11.2012р. Причиною скасування стало невірно обраний спосіб захисту порушених прав. Позивач також зазначив, що в ході розгляду судової справи відповідач визнавав позовні вимоги щодо нього, факт отримання грошових коштів не заперечував.

Оскільки по цей час відповідач не повернув позивачеві грошові кошти надані йому в борг за розпискою від 25.05.2006 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Також позивач зазначив, що вищевказані обставини підтверджують ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань покладених на нього за договором позики розпискою від 25.05.2006 року.

У звязку з чим позивач вважає, що є необхідність у вжитті заходах забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2, та встановлення заборони проводити реєстраційні дії стосовно вказаної квартири, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у разі його постановлення на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що дійсно квартира АДРЕСА_2, належить на праві власності ОСОБА_2, яка під обтяженням, в арешті, в іпотеці, не перебуває, що підтверджується наданою до суду інформаційної довідкою за №85647046 від 24.04.2017 року.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобовязань покладених на нього договором позики розпискою від 25.05.2006 року, сума позову складає 1894090 гривень 06 копійок, відповідачеві належить на праві власності квартира АДРЕСА_2, тому вказані вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки на підставі вищевикладених обставин зазначених позивачем суд вважає, що є існування загрози невиконання та утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у звязку з чим, суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову є обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/4963/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, а саме:

- Накласти арешт на квартиру №310, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, будинок № 12, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

- Встановити заборону будь-яким особам та реєстраторам (особам уповноваженим на здійснення реєстраційних дій) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно квартири №310, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, будинок № 12, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.