Справа № 168/100/17
Провадження № 6/168/2/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Назарука О.В.,

секретар с/з - ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в смт. Стара Вижівка Волинської області в залі суду подання начальника відділу державної виконавчої служби Старовижівського районного управління юстиції Волинської області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник ВДВС Старовижівського РУЮ Волинської області ОСОБА_2 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження №52456355 з виконання наказу про примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області №903/62/16-1, виданого 21 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь державного підприємства «Старовижівське лісове господарство» 111298 (сто одинадцять тисяч двісті девяносто вісім) гривень 04 (чотири) копійки та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1669 (одна тисяча шістсот шістдесят девять) гривень 38 (тридцять вісім) копійок. В добровільному порядку кошти за виконавчим документом боржник не сплачує, від виконання зобовязання ухиляється, на виклики державного виконавця не з'являвся, майно на праві власності відсутнє, на відкриті у банках рахунки накладено арешт. Таким чином, ВДВС виконав усі дії щодо стягнення заборгованості по даному виконавчому провадженню, тому просить застосувати до ОСОБА_3 обмеження у праві виїзду.

У судове засідання державний виконавець не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати подання за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду не за сам факт невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

В судовому засіданні досліджено надані суду докази, зокрема: наказ Господарського суду Волинської області про примусове виконання рішення (а.с. 4); постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 14); відомості про відсутність на праві власності обєктів нерухомого майна (а.с.5, 6,7,); інформацію щодо відсутності джерел отримання доходів боржників фізичних осіб (а.с. 8); інформацію про відсутність руху коштів на рахунках, відкритих боржником у банках, на які накладено арешт (а.с. 9).

На думку державного виконавця ці докази підтверджують ухилення ОСОБА_3 від виконання зобовязань.

Однак, на переконання суду, надані виконавцем докази свідчать лише про наявність боргу та містять відомості про майновий стан боржника.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що: ОСОБА_3 відомо про відкрите виконавче провадження; боржник не зявляється на виклики державного виконавця без поважних причин; має намір залишити територію України з метою уникнення відповідальності за борговими зобовязаннями.

Отже, в поданні державним виконавцем не наведено жодних документально підтверджених обставин, які обєктивно свідчили б про цілеспрямоване ухилення ОСОБА_3 від виконання покладених на нього судовим рішенням грошових зобовязань при наявності у нього такої можливості та про намір останнього вибути за межі України саме з цією метою.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Оскільки, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що наміру ОСОБА_3 в ухиленні від виконання зобовязання не встановлено, а тому підстав для обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон немає.

Керуючись статтями 60, 210, 377-1, 386 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Старовижівського районного управління юстиції Волинської області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційний суд Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_4