Номер провадження: 22-ц/785/1253/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Заїкіна А.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановила:

19.10.2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, по якому просила стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 25% з усіх видів заробітку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття; стягувати на її користь з відповідача на її утримання, як годувальниці, кошти в розмірі двох прожиткових мінімумів щомісячно та додатково 30% частки прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №454275, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 10083, у сторін є спільна дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, добровільно сторони не змогли домовитись про сплату аліментів, просила її вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, в частині стягнення аліментів на позивачку до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково, та було стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19.10.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто 25.09.2033 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_5 на її утримання у розмірі 1/6 частки від його заробітку, починаючи з 19.10.2016 року до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, а саме до 25.09.2018 року.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 551, 20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про зміну даного судового рішення, та скасування його в частині стягнення аліментів на користь позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, та ухвалення в цій частині нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. В іншій частині судове рішення в апеляційному порядку не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції були враховані обставини, які мають значення для вирішення спору, матеріальний стан як позивачки, так і відповідача у справі, та дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позиваки аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступні обставини.

Так, дійсно відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд виходив з того, що позивач ОСОБА_4 є непрацюючою і потребує стягнення з працездатного чоловіка аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, однак зазначає, що суд не врахував наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої складає 31 806 грн. (а.с.84).

Таким чином, 1/6 частина від вказаної заробітної плати, яку суд стягнув з відповідача на користь позивачки, на її утримання, складе 5 301 грн.

При цьому, з відповідача на користь дитини позивачки стягнуті аліменти у розмірі ? частини заробітку, що складає 7 951 грн.

Таку ж суму аліментів стягнуто з відповідача на користь його батька - ОСОБА_6, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року по справі №521/6463/16-ц.

Таким чином, з відповідача стягнуті аліменти у загальному розмірі 2/3 частини від його заробітку, тобто у загальному розмірі 21 204 грн., із яких 13 253 грн. - на утримання позивачки та їх малолітньої дитини.

На думку колегії суддів, розмір аліментів, який стягнутий оскаржуваним судовим рішенням на утримання позивачки, до досягнення дитиною трирічного віку, є завищеним і не відповідає матеріальним потребам позивачки ОСОБА_4, а є не що іншим, як необгрунтоване її збагачення за рахунок відповідача.

З цих підстав, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання позивачки, до досягнення їх дитиною трирічного віку з 1/6 частини заробітку відповідача до 1/8 частини, що в свою чергу буде відповідати вимогам ст. 84 СК України.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що підстав для задоволення позовних вимог позивачки, в частині стягнення аліментів на її користь до досягнення дитиною трирічного віку, з посиланням на те, що матеріальний стан позивачки є задовільний і вона не потребує отримання аліментів на своє утримання, то вони є необрунтованими і безпідставними, оскільки не підтверджені жодними наявними у справі доказами.

Крім того, як вбачається з положень ч.4 ст. 84 СК України, для вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку, не має значення матеріальний стан дружини, з якою проживає дитина, а має враховуватись можливість іншого подружжя, в даному випадку відповідача, утримувати дружину до досягнення їх дитиною трирічного віку.

Також є безпідставними доводи апелянта з приводу того, що загальний розмір аліментів, який присуджений з нього за різними судовими рішеннями, перевищує 50%, з огляду на наступні обставини.

Так, ст. 128 КЗпП («Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати») передбачено, що

при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку.

Разом з тим, обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків».

Таким чином, оскільки в даному випадку мова йде у тому числі і про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то загальний розмір аліментів , які будуть утримуватись за різними виконавчими документами, можуть перевищувати 50 відсотків заробітної плати відповідача.

Що стосується сплати аліментів відповідачем на утримання його батька ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, то колегія суддів зазначає, що відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання батька.

Не відіграють правового значення доводи апелянта з приводу того, що, починаючи з 20.10.2015 року позивачка ОСОБА_4 отримує соціальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини і з цього часу по 11.11.2016 року отримала вже від органу соціального забезпечення грошову допомогу в сумі 22365 грн., оскільки зазначені виплати здійснені на утримання дитини і не мають своєю ціллю утримувати позивачку.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_4, на її утримання, з 1/6 частки до 1/8 частки від його заробітку.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, на її утримання, з 1/6 частки до 1/8 частки від його заробітку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_7

ОСОБА_2