Справа № 381/4239/14-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/2287/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 26.04.2017
УХВАЛА

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Кашперської Т.Ц.,Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року за позовом Кредитної спілки Центр фінансових послуг до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 грудня 2014 року рішенням Фастівського міськрайонного суду позовні вимоги Кредитної спілки Центр фінансових послуг до її, про стягнення заборгованності задоволено частково стягнуто заборгованність за кредитним договором на загальну суму 28529,80 грн.

Відділом ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції під час звірки щодо погашення заборгованості за виконавчим листом на користь КС Центр фінансових послуг було встановлено, що на виконанні перебувають інші виконавчі провадження про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, з одного і того ж предмету спору та одними ж мотивами але до інших осіб, які також були поручителями і відносно яких про стягнення заборгованності було прийнято рішення від 28.10.2014 року постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації Право та порядок. Зважаючи, що відповідно до ч.1 ст.541 ЦК України, ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність, як поручитель поряд з іншими субєктами договору вона мала б бути заявлена в якості третьої особи по справі, проте жодним чином не була повідомлена про розгляд вказаної справи. Вважає, що при прийняті рішення Фастівським міськрайонним судом про стягнення з неї заборгованості за кредитом судом не було відомо та взято до уваги рішення третейського суду, а тому призвело до того, що за одним і тим же договором відбулося подвійне часткове стягнення коштів на користь кредитної спілки.

Просила суд скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду від 18 грудня 2014 року та прийняти нове рішення.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 грудня 2014 року рішенням Фастівського міськрайонного суду позовні вимоги у справі за позовом Кредитної спілки Центр фінансових послуг до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності були задоволені частково і стягнуто з ОСОБА_2 на користь кредитної спілки заборгованність за кредитним договором на загальну суму 28529,80 грн.

Зазначене рішення не було оскаржено та набрало законної сили.

Рішенням третейського суду від 28.10.2014 року у справі за позовом кредитної спілки Центр фінансових послуг до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором заявлені вимоги задовольнив та стягнув солідарно з вказаних осіб на користь кредитної спілки суму коштів в розмірі 164677,69 грн.

На підставі ухвали Печерського суду м.Києва від 13.02.2015 року було видано виконавчий лист про стягнення зазначеної заборгованості і в подальшому були відкритті виконавчі провадження по примусовому виконанню рішення третейського суду.

Розглядаючи заяву про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами та відмовляючи в її задоволенні суд першої інстанції виходив із того, що рішення третейського суду не може бути підставою для скасування судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами так, як не є обставиною яка може вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається та вплинути на прийняте рішення.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Згідно із ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» судам розяснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 362, 364 ЦПК України.

Посилання апелянта на те, що при прийняті рішення Фастівським міськрайонним судом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором судом не було відомо та взято до уваги рішення третейського суду, що призвело до того, що за одним і тим же договором відбулося подвійне часткове стягнення коштів на користь кредитної спілки є безпідставними.

Статтею 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

30.03.2009 року між кредитною спілкою та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №В-3/0061/09/11/05 та також було укладено окремий Договор поруки №В-3/0061/09/11/05 з ОСОБА_4 та окремий Договор поруки №В-3/0061/09/11/05 з ОСОБА_5.

За умовами вказаних договорів поруки кожний поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобовязань, що виникають з кредитного договору. Іншої відповідальності даними договорами встановлено не було.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання між ними не виникає солідарної відповідальності.

За таких обставин кредитор, керуючись ст.543 ЦК, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку в справі яка переглядається та справа яка слухалася третейським судом предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники, хоча і за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права.

Доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: