У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 січня 2017 року у справ за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 до Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа - Інспекція державного архітектурного контролю Київської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У лютому 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, в якому просили визнати за ними право власності в рівних частках на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2011 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 право власності в рівних частках на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2011 року, в якій стверджував, що у 2015 році він випадково знайшов заповіт, складений 21 листопада 1983 року ОСОБА_7, яким вона заповіла все своє майно в рівних частках йому та його матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Даний факт від нього та від суду було приховано іншими спадкоємцями та Вишеньківською сільською радою.

А тому просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/6 частину спірного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року; визнати за ОСОБА_6 і ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину спірної нерухомості, за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 січня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2011 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку всім доказам, у їх сукупності наданих сторонами, в тому числі й ОСОБА_2, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 в тому числі на житловий будинок та набули право власності на нерухомість в порядку спадкування.

Апеляційний суд залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, вірно зазначив, що подача ОСОБА_2 апеляційної скарги на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2011 року, в якій він посилається на юридичні факти та обставини (найдений ним заповіт) підлягають перегляду за іншим, встановленим цивільно-процесуальним законодавством, порядком. Подача ОСОБА_2 апеляційної скарги на судове рішення, яким було в повному обсязі задоволено саме його позовні вимоги, майже через шість років після набрання ним законної сили порушує принцип правової визначеності та право особи на доступ до правосуддя.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 січня 2017 року у справ за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 до Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа - Інспекція державного архітектурного контролю Київської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов