№ 201/2996/17
провадження 6/201/80/2017
УХВАЛА

27 лютого 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 Бабенко Хорхе, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Соборного ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 24 лютого 2017 року звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 Бабенко Хорхе, посилаючись на те, що на виконанні в Соборному ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 53222408 з виконання виконавчого напису № 4078, вчиненого 26 грудня 2016 року приватним нотаріусом, яким звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру, житловою площею 186,6 кв.м., загальною площею 265,1 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить громадянину ОСОБА_2 Бабенко Хорхе, у рахунок погашення заборгованості у розмірі 600000 грн. Зазначена квартира згідно витягу з державного реєстру належить боржнику, в звязку з чим для здійснення опису та арешту нерухомого майна боржника, було здійснено вихід за місцем знаходження майно на яке необхідно звернути стягнення, але директор УСББ «Мрія» ОСОБА_3 не допустив державного виконавця для вчинення відповідних дій. Боржник при провадженні виконавчих дій присутній не був та до державного виконавця не зявлявся, а тому з урахування вище наведеного слід вирішити питання про примусове проникнення до житла боржника.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши обставини справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки належних доказів отримання божником постанови про відкриття виконавчого провадження чи повідомлення про виклик чи іншого до подання додано не було, крім того слід зазначити, що відсутні докази того, що кореспонденція повернулася з адреси боржника у зв'язку з його відмовою в отриманні поштового відправлення або у зв'язку з тим, що боржник не знаходиться за такою адресою чи інше.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку, опечатувати ці приміщення і сховища? накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 5 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 4.1.1 ст. 4.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5, визначено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі за умов, передбачених для вручення судових повісток (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення суду.

Частиною 5 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Також слід слід зазначити, що особа, яка має невиконанні зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Ухилення від виконання зобовязань полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні боржником обовязків, однак доказів на підтвердження того, що боржник дійсно ухиляється від виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеного подання, крім того слід зазначити, що для розгляду вказаного подання до суду державний виконавець до суду не зявився та про причини своєї неявки суду не повідомив.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що подання не обґрунтоване та таке, що не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника по справі на задоволенні зазначеного подання, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаного подання, оскільки воно не підтверджене, безпідставне і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для його задоволення немає, а тому вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Державному виконавцю Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 Бабенко Хорхев відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя