Справа № 367/8485/15-ц
Провадження по справі № 2-др/367/3/17
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.

при секретарі Когут К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Просив ухвалити додаткове рішення (ухвалу), яким відшкодувати ОСОБА_1 з ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» 48 000,00 грн. витрат на правову допомогу фахівця в галузі права ФОП ОСОБА_2, понесених внаслідок необґрунтованих дій позивача ТОВ «ФК «Народна позика».

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву підтримав.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 06.02.2017 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Народна позика» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном залишено без розгляду за заявою позивача (п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України).

За змістом ч. 3 ст. 89 ЦПК України, у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

У п. 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (ст. ст. 10 , 11 ЦПК України ). При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

В даному випадку відповідач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 89 ЦПК України.

Отже, суд вважає, що заявлена вимога ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку ст. 220 ЦПК України, а тому правові підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 293 ч.1 п.11 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Ф.Карабаза