Справа №265/3432/16-ц
Провадження №2/265/52/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л. В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1, діючої за довіреністю від імені ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, діюча за довіреністю від імені ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради, Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обгрунтування поданої позовної заяви посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка проживала на день смерті в АДРЕСА_1. Про це Орджонікідзевським РАГС Маріупольського міськуправління юстиції Донецької області 21 червня 2000 року було зроблено актовий запис № 924, в якому прізвище померлої українською мовою вказано як «ОСОБА_3». В подальшому на підставі вказаного актового запису 21 червня 2000 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, в якому прізвище померлої українською мовою вказано як «ОСОБА_3». Спадкоємцем за заповітом складеним ОСОБА_3 15 червня 2000 року була її рідна сестра і мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 Однак в заповіті прізвище померлої вказано українською мовою як «ОСОБА_3». За заповітом після смерті померлої залишилося спадкове майно, яке складалося з квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_5 подала заяву про прийняття спадщини до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, однак не оформила спадкові права, так як 18 квітня 2001 року вона померла. Після смерті останньої спадкоємцем за законом першої черги була її дочка - ОСОБА_2, яка також подала заяву про прийняття спадщини до Другої маріупольської державної нотаріальної контори 31 січня 2002 року. Саме через розбіжності в написанні прізвища померлої в документах, позивачка позбавлена можливості здійснити оформлення своїх спадкових прав. На даний час встановлення того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 «ОСОБА_3» і «ОСОБА_3» є однією і тією особою, їй необхідно для звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду про визнання спадщини відумерлою.

Просить суд встановити юридичний факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 «ОСОБА_3» і «ОСОБА_3» є однією і тією ж особою.

При розгляді справи представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Маріупольської міської ради -Матвієнко О.З. заперечувала проти позовної заяви, посилаючись на те, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Пояснювала суду, що в судовому порядку не можуть бути встановлені факти щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Представник Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області - Кареліна О.А. не заперечувала проти задоволення позовної заяви.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви виходячи з наступних підстав.

21 червня 2000 року Орджонікідзевським РАГС Маріупольського міськуправління юстиції Донецкої області за № 924 складено актовий запис про смерть відносно померлої ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 (а.с.9).

На підставі вказаного актового запису Орджонікідзевським РАГС Маріупольського міськуправління юстиції Донецкої області 21 червня 2000 року за НОМЕР_2 видано свідоцтво про смерть на ім»я ОСОБА_3 (а.с.8).

Як вбачається з копії заповіту, складеного 15 червня 2000 року, ОСОБА_3 заповіла все належне їй майно ОСОБА_5 (а.с.10, 154-158).

В подальшому ОСОБА_5 подала 23 червня 2000 року заяву про прийняття спадщини за № 722 до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, однак не оформила спадкові права, так як 18 квітня 2001 року померла. Після смерті останньої спадкоємцем за законом першої черги була ОСОБА_2, яка також подала заяву про прийняття спадщини до Другої маріупольської державної нотаріальної контори 31 січня 2002 року.

Проте, через невстановлення того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 «ОСОБА_3» і «ОСОБА_3» є однією і тією ж особою, позивачка не може здійснити реалізацію своїх спадкових прав.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу,усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органам державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За положеннями п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судами не встановлюється тотожність особи.

Аналогічні роз»яснення наведені в п.п.13 п.4 Листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому вказано, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, зокрема, щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по різному записаних у документах.

Враховуючи наведені вище обставини, а також той факт, що позивачка просить встановити, що «ОСОБА_3» і «ОСОБА_3» є однією і тією ж особою, однак чинним законодавством України не передбачено судового порядку встановлення тотожності особи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

Керуючись ст.256 ЦПК України, п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, діючої за довіреністю від імені ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які барали участь у справі, але не були присутні при розгляді справи - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Орджонікідзевського районного суду

міста Маріуполя Донецької області Л.В.Копилова