Справа № 161/8837/16-ц
Провадження № 2/161/593/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що квартира АДРЕСА_1, яка на даний час перейменована на вул. ОСОБА_7, а також змінено нумерацію будинку з №24 на №28, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Вказують, що вищевказаний будинок з господарськими будівлями є одноповерховим і складався з двох квартир. Квартира №1 належить їм, а квартира №2 належала ОСОБА_8, яка померла 15.04.2009 року. Після смерті останньої, в квартирі ніхто не проживав, догляду за квартирою не здійснював, ніяких заходів по утриманню не приймав, внаслідок чого квартира стала непридатною для житла та майже зруйнована.

У звязку з відсутністю спадкоємців, вони у 2010 році звернулись із заявою до Луцької міської ради про передачу їм у власність земельної ділянки площею 0,0586 га, що знаходиться по вул. С. Лазо, 24 в м. Луцьку, на якій розташована їхня квартира.

Рішенням Луцької міської ради від 18.08.2010 року №65/11 їм передано у власність вказану земельну ділянку та видано державний акт про право власності на землю. При цьому, частка земельної ділянки, на якій знаходиться квартира №2 покійної ОСОБА_8 увійшла до складу земельної ділянки, наданої їм у власність.

Однак, через сім років після смерті власника квартири АДРЕСА_2 (нині ОСОБА_7, 28/2), в квітні 2015 року зявилися відповідачі та розпочали самочинне будівництво та реконструкцію зруйнованого приміщення, яке фактично знаходиться на їхній земельній ділянці. При цьому, ніяких документів про право власності та відповідних дозволів на будівництво вони не представили.

Крім цього, на даний вони влаштували огорожу з металевою сітки, чим створили перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

У звязку з чим, просять суд зобовязати відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по вул. С.Лазо, 24/1 (нині ОСОБА_7, 28/1) в м. Луцьку шляхом знесення самочинно влаштованої огорожі, припинення самочинного будівництва господарських споруд на їхній земельній ділянці, руйнування їхніх господарських приміщень та не чинити в подальшому перешкод у користуванні вказаною ділянкою. Крім того, просять стягнути з відповідачів на їх користь судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві, просила їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені судом через судове оголошення в пресі. Заяви про слухання справи у їх відсутності не подали. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0586 га по вул. Лазо, 24 в м. Луцьку, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯМ №306524 від 09.12.2011 року (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. 103 Земельного Кодексу України власники чи землекористувачі земельних ділянок зобовязані обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки бо землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання... Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін.. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 передбачено, що судам слід мати на увазі, що спори, повязані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Як слідує з пояснень представника позивача, відповідачами чиняться перешкоди у користуванні належною їм земельною ділянкою. Даний факт підтверджується зверненнями ОСОБА_2 до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, Державної інспекції сільського господарства у Волинській області, Луцького відділу поліції з приводу самовільного захоплення земельної ділянки та незаконного будівництва зі сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відповідями на вказані звернення (а.с. ).

Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні належною їм земельною ділянкою шляхом знесення самовільно влаштованої огорожі на їх частині земельної ділянки, припинити самочинне будівництво господарських будівель на їх земельній ділянці. В решті позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають до задоволення вимоги позивачів про відшкодування відповідачами судових витрат повязаних з розглядом справи, а саме слід стягнути з відповідачів 551,20 грн. сплаченого судового збору та 150 грн. витрат, повязаних з публікацією судового оголошення в пресі, а всього 701,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 103, 152 ЗК України, ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по вул. Г. Гонгадзе, 28/1 (ОСОБА_9, 24/1) в м. Луцьку шляхом знесення самочинно влаштованої огорожі, припинення самочинного будівництва господарських споруд на належній ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 земельній ділянці.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кожного по 350 (триста п'ятдесят) грн. 60 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк