Справа № 462/1006/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

за участю секретаря Обертас Н.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 20.05.2015 року розірвано в судовому порядку, та від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 28.02.2017 року звернулася з позовом в суд про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2015 року рішенням Залізничного районного суду м.Львова стягнуто із відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 310 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з 26.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу позову вказує те, що на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки донька хворіє, також вона оплачує за відвідування дитиною дитячого навчального закладу, гуртків англійської мови і хореографії, що потребує додаткових витрат на утримання дитини. Проте батько дитини добровільно, окрім визначених аліментів, дитині не допомагає, не бере участі у додаткових витратах. Крім цього, відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, доповнила, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів внаслідок інфляції і падіння курсу національної валюти, рівень споживчих цін значно зріс, а відповідно і витрати на утримання дитини, тому визначеного судом розміру аліментів недостатньо для повноцінного забезпечення дитини. Відповідач має значний дохід і спроможний надавати для доньки аліменти у заявленому нею розмірі. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов визнав частково, зазначивши, що не відмовлявся і не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 600 грн. При цьому зазначив, що не працевлаштований, не має систематичних доходів, лише тимчасові підробітки, при цьому створив нову сімю, 26.02.2017 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, яка також не працює.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено вимогами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Як встановлено в судовому засіданні, після розірванню шлюбу (а.с.4) між сторонами 20.05.2015 року їхня донька ОСОБА_3 проживає разом з матірю по вул.Городоцька, 295/23 у м.Львові, а батько ОСОБА_2 - мешкає окремо на вул.І.Франка, 136 у с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.05.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто із відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 310 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з 26.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не працює, 26.02.2017 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, яка також не працює, та його сімя отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Судом також встановлено, що донька сторін ОСОБА_3 хворіє лактозою недостатністю, у звязку з чим потребує коштів на її утримання.

Суд критично ставиться до покликань позивача як на підставу позову на зростання рівня цін внаслідок інфляції, оскільки, згідно положень ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, позивач не надала суду доказів щодо можливості відповідача надавати утримання дітей у визначеному нею розмірі, доказів про наявність у відповідача систематичних доходів, та іншого майна, які б давали суду підстави для висновку про можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі і такі не здобуто при розгляді сплави.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи те, що обоє батьків не працюють, з часу призначення судом аліментів не змінився їх матеріальний стан чи стан здоровя, проте відповідач погоджується на збільшення стягуваних із нього аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір аліментів відповідатиме потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 640 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову (а.с.13).

Керуючись ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_1, паспорт громадянина України серії КЛ №090436, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 грн. щомісячно до її повноліття, починаючи з 28.02.2017 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.