Справа № 510/886/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

08.02.2017 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (треті особи приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги не визнав, надав свої заперечення, у призначені судові засідання не явився, клопотання про розгляд справи без участі представника не надходило.

Представник третьої особи приватний нотаріус ОСОБА_2 свою позицію на позов не висловила, просила розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи відділу ДВС РРУЮ Одеської області проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності.

Позивачка, її представник на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі.

У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія анкети (заяви) позичальника; копія виконавчого напису від 08.05.2015 р., реєстр № 2185; копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2016 р.; копія паспорту та коду позивачки; ухвала суду від 20.05.2016 р.; витяг договору про надання правової допомоги; ордер; копія заперечення проти позову; копія умов надання споживчого кредиту; копія довіреності; заяви сторін про розгляд справи без їх участі (участі представників).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 14 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, за яким банк в особі ПАТ КБ «ПриватБанк» надав позивачці фізичній особі ОСОБА_1 кредит у розмірі 5170 грн. строком до 14.01.2010 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1.0% на місяць, на суму залишку заборгованості, одноразовою винагородою 470 грн., щомісячною винагородою 82,72 грн.

08.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було надано виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 100 368,12 (сто тисяч триста шістдесят вісім гривень 12 копійок) з гр. ОСОБА_1, які є її боргом за кредитним договором № ODXRRCO3590511 від 14.07.2008 року, укладеним між нею та Публічним акціонерним товариством «КБ Приватбанк».

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області ВП № 50833040 від 14.04.2016 року, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2 № 2185 від 08.05.2015 року було відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Пиватбанк» грошових коштів у розмірі 100 368, 12 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що про вчинення вищевказаного виконавчого напису вона дізналась лише після отримання копії постанови про виконавче провадження, про вчинення виконавчого напису вона не була повідомлена нотаріусом, заборгованість на момент вчинення виконавчого напису не носила характеру безспірності. Так, позивачка, її представник вважали, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Від представника відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, однак суд не може брати до уваги їх, оскільки як вбачається з додатку до вказаних заперечень, додаються: 1. Копія умов надання споживчого кредиту; 2. Копія довіреності представника відповідача, однак вказані документи не надійшли на адресу суду разом з заявою з запереченнями (6958/16-Вх від 06.12.2016 р., кількість арк. 1).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що про стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно гл. 16 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Згідно п. 3.4 гл. 16 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобовязання боржником порушено.

Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса, загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена в виконавчому написі, включає в собі заборгованості по кредиту, відсотках, пені та штрафу за період з 14 липня 2008 року по 09 квітня 2015 року.

Таким чином, відповідність розрахунків заборгованості, з урахуванням строків позовної давності, нотаріусом не перевірялися. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана стягувачем, хоча стягувач у разі порушення позивачкою умов договору мав право предявити до неї вимоги протягом трьох років з моменту настання вимоги, а саме з 14.01.2010 року, оскільки Банк надав Позичальнику строковий кредит на строк 18 місяців з 14.07.2008 р. по 14.01.2010 р. (згідно умов кредитного договору (анкети позичальника) № ODXRRCO3590511 від 14.07.2008 року).

Крім того, суд зважає на існування спору між кредитором та боржником щодо розміру заборгованості за кредитом, оскільки позивачка категорично не визнає безпідставні, на її думку, вимоги кредитора, на що посилається позивач.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 08.05.2015 року, зареєстрований в реєстрі за номером 2185, про звернення стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 100 368, 12 грн. (сто тисяч триста шістдесят вісім гривень 12 копійок), таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.І. Дудник