Справа № 452/2727/16 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/2096/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляк Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірської міської ради Львівської області та виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинно збудоване нежиле приміщення, -

в с т а н о в и л а:

28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 предявив позов до Самбірської міської ради Львівської області та виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області про визнання за ним права власності на самочинно збудоване нежиле приміщення магазину, розташованого по вул. Завокзальній, 32 в м. Самборі Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що згідно рішення Самбірської міської ради від 28 грудня 2010 року № 3 «Про надання земельних ділянок в користування» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому, позивачу, по вул. Завокзальній, 32 у м. Самборі Львівської області та надано земельну ділянку площею 0,0060 га в оренду терміном пять років для обслуговування нежитлового приміщення. В період 2007 - 2009 років ним на вказаній земельній ділянці без розроблення проектної документації та затвердження її в установленому порядку і без отримання відповідного на те дозволу збудовано господарським способом одноповерхову споруду з цокольним та мансардними поверхами прямокутної форми, розмірами в плані 5,95 м х 10,27 м. Відповідно до висновку про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій інженерних мереж, наданого підприємством обєднанням громадян «Гільдія інженерів технічного нагляду за будівництвом обєктів архітектури «Укрбудінжинирінг», за результатами проведеного обстеження, встановлено відповідність магазину вимогам надійності і можливість безпечної його експлуатації.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення магазину, яке розташоване по вул. Завокзальна, 32 у м. Самборі Львівської області.

Рішення суду оскаржила Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що визнаючи за позивачем право власності в судовому порядку не об»єкт нерухомого майна, районний суд не врахував, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта є дата реєстрації декларації про готовність об»єкта до експлуатації або видача сертифіката. У разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об»єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, який подає до органу реєстраційної служби документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта (декларацію про готовність об»єкта до експлуатації). Таким чином, вважає, що позивач ОСОБА_2 не може набути права власності виключно на підставі рішення суду без введення об»єкта в експлуатацію. Затверджена Кабінетом Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року форма бланку про введення об»єкта будівництва в експлуатацію на підставі рішення суду передбачає обов»язковість наявності у позивача документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений об»єкт будівництва. Документа, який би посвідчував право власності чи користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об»єкт будівництва (посвідченого у порядку ст. 125 ЗК України) позивач не має. Будь - яка реєстрація права власності на об»єкти самочинного будівництва збудовані після серпня 1992 року без документа про введення такого у експлуатацію є протиправною. Позивач при створенні вказаного об»єкта архітектури не отримав відповідного права на виконання будівельних робіт, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також вказані будівельні роботи проводились без належно затвердженої та погодженої проектної документації, що є порушенням ст.ст. 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Порядок прийняття об»єктів нерухомого майна в експлуатацію визначено ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст.ст. 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема технічного паспорта та висновку про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій інженерних мереж обєкта від 20 червня 2012 року, позивач ОСОБА_2 у період з 2007 по 2009 рік господарським способом здійснив будівництво одноповерхової споруди (магазину) розміром 5,95 х 10,27 м, загальною площею 112,4 кв.м, яка є готовою до експлуатації та відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель та споруд і можливості безпечної експлуатації без проектної та дозвільної документації по вул. Завокзальній, 32 у м. Самборі Львівської області (а.с. 35-44).

Рішенням Самбірської міської ради Львівської області від 28 грудня 2010 року № 3 «Про надання земельних ділянок в користування» та проекту землеустрою затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво та обслуговування нежитлового приміщення магазину, площею 0,0060 га на вул. Завокзальній, 32 у м. Самборі та надання її в оренду ОСОБА_2 строком на п»ять років (а.с.4, 5, 6-30).

Земельна ділянка, на якій знаходиться об»єкт самочинного будівництва належить Самбірській міській раді. На даний час строк дії договору оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та Самбірською міською радою закінчився та не переукладався.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи за ним право власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення магазину, розташованого по вул. Завокзальна, 32 у м. Самборі Львівської області, за відсутності відмови компетентних органів про прийняття його в експлуатацію, суд помилкового прийшов довисновку, що право позивача є порушеним та підлягає захисту в судовому порядку.

Крім того, суд визнав за позивачем право власності на об»єкт нерухомого майна без надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, що є порушенням положень ст. 376 ЦК України.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307,309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Самбірської міської ради Львівської області та виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинно збудоване нежиле приміщення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_3