ухвала

іменем україни

08 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_6 про стягнення збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «МА «Бориспіль») звернулося з позовом до ОСОБА_6 про стягнення збитків.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ДП «МА «Бориспіль» майнову шкоду у розмірі 14 617 грн 47 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не було надано доказів щодо притягнення відповідача до кримінальної чи адміністративної відповідальності за скоєну дорожньо-транспортну пригоду, то підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача матеріальних збитків відсутні.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що за законом позивач має право на відшкодування шкоди, завданої відповідачем, з яким він перебуває у трудових відносинах, у розмірі середнього місячного заробітку, який згідно з довідкою про заробітну плату становить 14 617,47 грн, оскільки між сторонами не укладався договір про повну матеріальну відповідальність.

Як установлено судами попередніх інстанцій, відповідач ОСОБА_6 працює на посаді начальника служби господарсько-технічного забезпечення АВК ДП «МА «Бориспіль» з посадовим окладом 9 145 грн на місяць, що підтверджується копією наказу генерального директора підприємства ОСОБА_7 від 01 квітня 2014 року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11 грудня 2006 року автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, належить на праві власності ДП «МА «Бориспіль».

Згідно з доповідною запискою від 17 червня 2015 року № 61-10-469 начальник зміни № 3 ССТ повідомив начальника ССТ ОСОБА_8 про те, що цього дня сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Ford Transit, яким керував ОСОБА_9

Наказом в.о. генерального директора ОСОБА_10 від 18 червня 2015 року № 01-07-157 створено комісію для проведення службового розслідування щодо дорожньо-транспортної пригоди на території ДП «МА «Бориспіль» за участю начальника служби господарсько-технічного забезпечення ОСОБА_6

З 18 по 26 червня 2015 року було проведено службове розслідування щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17 червня 2015 року на території ДП «МА «Бориспіль» в районі КПП № 2 за участю ОСОБА_6, про що було складено акт від 26 червня 2015 року № 41-26-82, згідно з яким останній скоїв дорожньо-транспортну пригоду на автомобілі Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, та пошкодив його, сума пошкоджень якого складає 22 951,87 грн.

ОСОБА_6 звернувся до головного інженера ОСОБА_11 зі службовою запискою від 24 червня 2015 року № 59-10-256 із проханням надати дозвіл на тимчасове зберігання службового автомобіля Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, для відновлення заподіяних ним пошкоджень унаслідок дорожньо-транспортної пригоди за його власні кошти.

У цьому письмовому повідомленні відповідач визнав свою вину у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 4.1.2 посадової інструкції начальника СГТЗ від 19 березня 2015 № 29-05/2-122 начальник СГТЗ зобов'язаний здійснювати перевірку стану та функціонування усього обладнання, що знаходиться на підзвітній території, у разі необхідності вживати відповідні заходи по усуненню недоліків.

Згідно з п. п. 4.1, 4.2.1, 4.20 Інструкції для роботи працівника, що керує службовим колісним засобом, від 09 грудня 2013 року № 61-06-19 працівник підприємства, що керує службовим колісним транспортним засобом зобов'язаний під час виконання службових обов'язків мати при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення про право керування колісним транспортним засобом даного типу, талон про право руху по аеродрому (перону), дійсні перепустки на колісні транспортні засоби, картку про проходження медичного огляду та подорожній лист з відміткою лікаря про проходження медичного огляду, медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, належно оформлений подорожній лист. Працівник, що виїжджає на лінію, зобов'язаний перед тим, як приступити до роботи пройти медогляд, отримати у диспетчера ССТ подорожній лист, отримати відмітку у картці медоглядів або подорожньому листі про дозвіл до роботи; не допускати випадків дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження повітряних суден транспортними засобами. В разі дорожньо-транспортної пригоди негайно доповісти безпосередньому керівництву, начальнику зміни ССТ (механіку колони, ГТК). У разі підтвердження вини працівника підприємства, який керує службовим транспортним засобом, внаслідок якого трапилася дорожньо-транспортна пригода, вживати заходів щодо відновлення колісного транспортного засобу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом з тим відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на відшкодування шкоди, завданої відповідачем, з яким він перебуває у трудових відносинах, у розмірі середнього місячного заробітку, який згідно з довідкою про заробітну плату становить 14 617,47 грн, оскільки між сторонами не укладався договір про повну матеріальну відповідальність.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік