Справа № 372/2592/16-ц Головуючий у І інстанції МОра О.М.
Провадження № 22-ц/780/984/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 22.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Суханової Є.М., Журби С.О.,

Секретар Бобко О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області, Головного управління Національної поліції у Київській області, Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області про усунення перешкод в здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом звільнення майна з під-арешту .

Заслухавши доповідь судді ,перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивач звернулася із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в рамках кримінальної справи

№ 0000006, порушеної за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України, постановою Управління СБУ від 30 травня 2012 року накладено арешт на земельні ділянки, які належать позивачу на підставі Державних актів на право приватної власності на земельні ділянку від 05 квітня 2007 року серії ЯД № 946052 та серії ЯД № 946053, що розташовані в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, садове товариство «Українська земля».

В зв'язку з тим, що наявність арешту та заборон на відчуження, а також відповідні відомості у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке належить позивачу обмежує право його власності, просить усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на належне їй нерухоме майно шляхом звільнення з-під арешту земельних ділянок.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2016 року( протокольною а.с. 28) до участі у справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Національної поліції у Київській області та замінено неналежного відповідача - Службу безпеки України, на належного відповідача Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області.

Ухвалою суду від 09 листопада 2016 року ( протокольною а.с. 48) до участі у справі в якості співвідповідача залучено Обухівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Київській області.

Позивач просила задовольнити її вимоги .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального права , та винести нове рішення про задоволення вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом процесуальних норм ( ст.ст.3 ,15 ЦПК України ) об»єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту . Аналогічні роз»яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» , оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Як встановлено судом першої інстанції Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:007:0147 та :06:007:0146, що розташовані в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, садове товариство «Українська земля» та належать позивачу накладено арешт відповідно до постанови Управління СБУ від 30.05.2012 року (6-8).

Крім того судом встановлено, що в межах кримінального провадження № 0000006 досудове розслідування в якому триває, спірні земельні ділянки визнано речовим доказом.

Арешт на майно накладений в рамках кримінального провадження, порушеного до набрання чинності КПК України 2012 року і справа, на даний час, не надійшла до суду, питання щодо скасування такого заходу забезпечення вирішується слідчим. Таким чином, особа щодо якої здійснюється таке кримінальне провадження може звернутися до слідчого з клопотанням про скасування арешту.

Порядок скасування арешту майна встановлюється ст. 174 КПК України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Тобто, арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо:

- відпали підстави його застосування;

- арешт було накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Посилання позивача на обмеження його права власності внаслідок накладення арешту, є безпідставним , а висновок суду першої інстанції , що арешт накладений на речовий доказ у кримінальному проваджені, досудове розслідування по якому триває, накладено правомірно на підставі чинної постанови слідчого Управління СБУ від 30 травня 2012 року є вірним.

Посилання апелянта на ту обставину, що він позбавлений можливості захистити своє право у кримінальному провадженні, оскільки відсутня постанова слідчого є необґрунтованими, оскільки в своїй позовній заяві позивач зазначає що арешт накладений на підставі постанови слідчого Управління СБУ в Київській області ( а.с. 1) , і йому про цю постанову відомо .

Вірним є висновок суду ,що розслідування по кримінальній справі триває, тому зняття арешту з речового доказу є передчасним, оскільки в подальшому не зможуть бути виконанні всі необхідні слідчі дії.

Судом першої інстанції не встановлено порушень цивільних прав чи законних інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту в межах заявлених позовних вимог. Не встановлено таких порушень і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції .

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. ( правова позиція Верховного Суду України від 15 травня 2013 року

З урахуванням зазначеного, вірним є висновок суду першої інстанції, що правові підстави для вирішення у цивільному провадженні питання щодо обґрунтованості чи необґрунтованості вжитих заходів забезпечення у кримінальному провадженні відсутні .

Згідно ст. 308 ч.1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що рішення є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм процесуального і матеріального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ,317, 319 ЦПК України , колегія суддів,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити..

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді