Провадження № 2/521/2002/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Гуревського В.К.
За секретаря Ардаковської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, просив суд визнати договір № Н/95-0088 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, дійсним, та визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_6, 10 січня 2016 року, у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівним - по ? частці за кожним із співвласників, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Правочин оформлявся на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» 27 травня 1995 року, був укладений між ОСОБА_5, діючого від свого імені, а також від імені та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, з однієї сторони, та ОСОБА_6, діючої від свого імені, а також від імені та в інтересах ОСОБА_1, з другої сторони, всіх істотних умов угоди дотримано.
10 січня 2016 року ОСОБА_6 померла, у звязку із чим ОСОБА_2, звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, але їй було відмовлено, так як договір не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору, та не визначені частки за власниками на вищевказану квартиру, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, що також стало на заваді видачі свідоцтва на спадщину. На сьогоднішній момент позивачі проживають в спірній квартирі, сплачують комунальні послуги. Враховуючи, що сторони виконали свої обов'язки за договором, позивачі просять визнати у судовому порядку правочин дійсним та визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру. В позасудовому порядку позивачі не можуть вирішите це питання.
Позивачі надали до суду заяву про слухання справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягали у повному обсязі та не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів, та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
ОСОБА_5, діючий від свого імені, а також від імені та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, з однієї сторони, та ОСОБА_6, діюча від свого імені, а також від імені та в інтересах ОСОБА_1, з другої сторони, уклали договір № Н/95-0088 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, 27 травня 1995 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр».
Вищевказана квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 42,1 кв. м., загальною корисною площею 59,2 кв. м. та належала ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло №17-1657 від 24 лютого 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеського виконкому, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» під № 416 кн. 105 пр. стор. 55.
Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу № Н/95-0088 від 27 травня 1995 року, укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» без наступного нотаріального посвідчення договору.
Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Факт передачі покупної ціни продавцям від покупця, позивача, підтверджується пунктом 6 умов зазначеного договору № Н/95-0088, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», відповідно до якого продавцями отримана сума за відчужувану квартиру.
Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцеві екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збереження на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна - спірної квартири, що зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» і наданий суду, квартира продавцями передана покупцям, суд вважає, що до ОСОБА_6, ОСОБА_1 перейшло право власності на спірну квартиру, що додатково підтверджується відміткою на договорі КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію за ОСОБА_6, ОСОБА_1 права власності на квартиру від 30 травня 1995 року під № 416 стор. 55 книга 105 пр. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачам, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР відповідачі, як власники майна, вправі були здійснювати її відчуження.
10 січня 2016 року ОСОБА_6 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №435944 від 11 січня 2016 року, запис №401, у звязку із чим відкрилась спадщина.
Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 10 січня 2016 року, на підставі ст. 1261 ЦК України, є її дочка ОСОБА_2, позивач по справі (відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №351488 від 23 лютого 1973 року, запис №442, та свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №346286 від 25 липня 1992 року, запис №644).
У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_2 звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно позивач не отримала, у зв'язку з тим, що в договорі Н/95-0088 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською універсальній товарній біржі «Центр» 27 травня 1995 року не зазначені частки співвласників, тобто квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, а також договір не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору, тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна не посвідчено нотаріально, про що свідчить лист Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 16 березня 2016 року за №897/02-14.
Відповідно до довідки (з місця проживання про склад сімї та реєстрації) від 15 лютого 2016 року за №4352, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_6 (основний) померла 10 січня 2016 року, ОСОБА_1 (чоловік).
Згідно довідки КП «ЖКС Черьомушки» від 11 лютого 2016 року за №4303, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_2 разом з матірю ОСОБА_6 з 19 липня 1995 року по день її смерті 10 січня 2016 року.
Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.
Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.
Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу (визначення) частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Згідно із ст. 372 ЦК України, майно, яке знаходиться у праві спільної сумісної власності може бути поділено між співвласниками за згодою між ними. В такому разі частки співвласників передбачаються рівними.
В теперішній час ОСОБА_2 має прийняти в спадщину належне майно, тобто частину квартири АДРЕСА_1, але нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», не має можливості, оскільки одна із сторін правочину померла та відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ГК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.
У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт смерті однієї із сторін правочину та ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди, а також те, що одна сторона правочину померла, і така можливість фактично втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 16, 220, 334, 640 ЦК України, ст. ст. 47, 153 ЦК Української РСР (1963 р.), ст. ст. 11, 15, 60, 61, 174, 213, 215, 224-226, 228 ЦПК України, СУД
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати договір № Н/95-0088 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, яка складається із 3-х кімнат житловою площею 42,1 кв. м., загальною корисною площею 59,2 кв. м., укладений 27 травня 1995 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», між ОСОБА_5, діючого від свого імені, а також від імені та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, з однієї сторони, та ОСОБА_6, діючої від свого імені, а також від імені та в інтересах ОСОБА_1, з другої сторони, - дійсним.
Визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_6, 10 січня 2016 року, у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівним - по ? частці за кожним із співвласників.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.К.Гуревський