АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №761/2278/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка Олександра Борисовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ГнідюкаОлександра Борисовича, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Перша Київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/2380/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б., треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Перша Київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

Визнано недійсним заповіт, складений 24 червня 2014 року від імені ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. і зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 663.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. судовий збір та витрати на проведення експертиз в рівних долях в сумі 10 162,41 грн., а саме по 5 081,20 грн. з кожного.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що під час складання заповіту було порушено вимоги п.1.11 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки заповіт було зачитано свідками вголос, про що свідчить текст заповіту та пояснення свідка ОСОБА_8 Звертає увагу на те, що хвороба рук та ніг заповідача, як підстава для складання заповіту у спосіб, в який його було складено, підтверджена матеріалами справи та відповідає фактичним обставинам справи. Також зазначає, що висновки суду щодо відсутності доказів знайомства заповідача з ОСОБА_4 та існування намірів заповідача на вчинення заповіту є помилковими, оскільки в силу положень ст. 1235 ЦК України факт знайомства заповідача зі спадкоємцем не впливає на дійсність заповіту. Звертає увагу на те, що судом під час ухвалення рішення у справі було порушено вимоги ст. 10 ЦПК України щодо рівності прав та змагальності сторін.

В суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що спір вирішений судом правильно.

Відповідачі ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., а також представники третіх осіб Головного управління юстиції в м. Києві, Першої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12 квітня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві (т.1, а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер (т.1, а.с.6).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

18 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 (т.1, а.с.78). На підставі поданої заяви державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №1375/2014 (т.1, а.с.40).

Під час перевірки інформації у спадковому реєстрі з'ясувалося, що 24 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. від імені ОСОБА_7 було посвідчено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_7 заповів все своє майно відповідачу ОСОБА_4

Вказаний заповіт було посвідчено нотаріусом за місцем проживання ОСОБА_7 у присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_8 При цьому, у заповіті було зазначено, що у зв'язку з похилим віком, хворобою рук та ніг ОСОБА_7, заповіт було підписано на його прохання ОСОБА_12 Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених ним свідків (т.1, а.с.22).

27 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б., треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Перша Київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та застосування наслідків його недійсності. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що воля покійного, визначена у заповіті, не відповідає його дійсним намірам, оскільки перед смертю він мав намір усе майно залишити їй. Оригінал паспорту покійного зберігався в сейфі за місцем її роботи, через що нотаріус не міг встановити його особу. Зазначені у заповіті обставини щодо захворювань рук ОСОБА_7 не відповідають дійсності. Оспорюваний заповіт складений з порушенням його форми та порядку посвідчення.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, допитавши свідків, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та визнав недійсним заповіт, складений 24 червня 2014 року від імені ОСОБА_7, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частинами 1 та 2 ст. 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє (ч. 4 ст. 207 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу).

Згідно з ст. 45 Закону України «Про нотаріат» якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі.

Як вбачається з матеріалів справи, померлий ОСОБА_7 не був знайомий із відповідачкою ОСОБА_4

Відповідно до змісту заповіту від 24 червня 2014 року, він був підписаний ОСОБА_12 у зв'язку з тим, що ОСОБА_7 мав захворювання рук. Після складання заповіту він був прочитаний заповідачем уголос в присутності свідків.

Разом з тим, відповідно до показів свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 останнім часом ОСОБА_7 мав захворювання зору та не міг самостійно читати текст, але жодних захворювань рук у нього не було, він міг писати великими літерами.

Свідок ОСОБА_15 показав, що він із заповідачем ходили незадовго до смерті до відділення зв'язку за отримання пенсії, де померлий самостійно розписувався за її отримання, заходив та виходив до приміщення.

Покази свідка ОСОБА_15 підтверджено відомостями на виплату пенсій за липень-жовтень 2014 року (т.1, а.с.34-39).

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_12 показали, що текст заповіту оголошував лише нотаріус, померлий ОСОБА_7 вголос заповіт не читав.

Також, відповідно до висновків комісійної судово-медичної експертизи за №10-2016 від 19 вересня 2016 року, проведеної в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, яка була призначена ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року, ОСОБА_7 при житті мав захворювання обох очей, в тому числі катаракту лівого ока, артифакія правого ока. Він міг станом на 24 червня 2016 року самостійно пересуватись за стороньою допомогою ходити, сідати та виходи з автомобіля. Захворювання очей повністю виключає можливість читання ним 24 червня 2016 року тесту «Заповіту», надрукованого шрифтом «12», в тому числі із лінзами та без них (т.2, а.с.63-70).

Таким чином, враховуючи покази свідків, наявні в матеріалах справи письмові документи та висновки судової експертизи, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, складеного 24 червня 2014 року від імені ОСОБА_7, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б.

Посилання представника приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. на те, що заповіт був підписаний ОСОБА_12 у присутності свідків через наявність у ОСОБА_7 хвороби рук, та у відповідності до положень чинного законодавства, не відповідають матеріалам справи.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ст. 10 ЦПК України щодо рівності прав та змагальності сторін та такими, що спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що відповідач в ході судового розгляду відповідно до вимог ст.27 ЦПК України використовував належні йому процесуальні права, надаючи суду пояснення та докази, заявляючи клопотання, а діючи на власний розсуд, у призначений судом час до судового засідання як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не з'явився та не повідомив суд про причини такої неявки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка Олександра Борисовича відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.М.Ратнікова