г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1499/16-ц
Номер провадження 2/213/118/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соловйової Л.Я.

при секретарі Ємельянцевій Т.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПРАТ ІнГЗК) про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного захворювання від 05.11.2015 року № 1477 йому було встановлене професійне захворювання:Сидеросилікоз першої-другої ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст., група В. ЛН другого ст.

Позивач пропрацював на підприємстві відповідача 14 років 8 місяців в шкідливих умовах виробництва.

Наслідками його роботи у шкідливих умовах стало призначення йому з 25.01.2016 р. ІІІ групи інвалідності та встановлення 40 відсотків стійкої втрати професійної працездатності.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.12.2015 року, який затверджено 16.12.2015 р., встановлено, що виникнення хронічного професійного захворювання у позивача повязано з роботою у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача.

Завдана підприємством моральна шкода - йому не відшкодовується. Він змушений тривалий час лікуватися, несе фізичні та моральні страждання, що змінили його звичний спосіб життя та його родини, примусило докладати додаткові зусилля для організації свого подальшого життя. Завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнає внаслідок хвороб та переносить і на сьогоднішній день. Відчуває себе неповноцінною людиною, обмеженою у реалізації своїх життєвих планів забезпечення своєї сімї, яка потребує сторонньої допомоги, обмежений у можливості продовжувати активний спосіб життя.

Позивач вважає достатньою компенсацією моральної шкоди у розмірі 835200 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Позивач у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. (а.с. 11).

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені у позові. Суду пояснив, що позивач переніс тяжкі моральні страждання внаслідок отримання професійного захворювання, потребує санаторно-курортного лікування. У працездатному віці 44 роки став інвалідом ІІІ групи, втратив 40 відсотків працездатності. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала письмові заперечення на позов та пояснила, що виробнича діяльність підприємства, що використовує працю робітників у шкідливих і небезпечних умовах, не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій прав працівників на охорону праці. У період роботи позивач користувався додатковою оплачуваною відпусткою, мав право на пільгову пенсію, протягом всього часу роботи на підприємстві мав змогу отримувати путівки до санаторно-курортних закладів та інші пільги. Таким чином, позивач під час роботи не лише знав про шкідливі умови, але і свідомо продовжував працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги і компенсації та більшу оплату праці, мав можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але ставив за пріоритет матеріальну сторону життя, а не власне здоровя. Зазначає, що факт виявлення у працівника професійного захворювання не може бути безумовним підтвердженням заподіяння йому моральної шкоди з боку підприємства. Крім того, позивачем та його представником не обґрунтовано розмір моральної шкоди. До того ж, позивач є застрахованою особою, а ст. 21 Закону України "Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлено перелік виплат та соціальних послуг, що здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. До того ж, представник відповідача зазначила, що у виписці-епікризу з медичної картки № 4011 за 2015 рік у графі «анамнез життя» вказано: шкідливі звички палить, що вказує на те, що позивач не піклується про стан свого здоровя, знаючи про погіршення власного здоровя тривалий час сам свідомо поглиблював та прискорював розвиток хвороби органів дихання. Вважає, що існує причинно-наслідковий зв'язок між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці та недбалому ставленні до свого здоровя. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПРАТ ІнГЗК про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

16.10.2000 року ОСОБА_3 прийнятий в цех виробництва товарів ВАТ «Інгулецький ГЗК» слюсарем-ремонтником на дільницю металоконструкцій по 3 розряду; 23.03.2001 року переведений в карєр машиністом бурової установки в карєрі 3 розряду, бурова дільниця; 18.06.2003 року переведений в карєрі машиністом бурової установки 4 розряду, бурова дільниця; 23.02.2005 року переведений в карєрі машиністом бурової установки в карєрі 5 розряду, бурова дільниця; 26.11.2007 року переведений в карєрі машиністом бурової установки в карєрі 6 розряду; 09.02.2016 року переведений у цех підготовки виробництва підсобним робітником дільниці реабілітації інвалідів (а.с. 29-30).

Відповідно до висновку санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 16.07.2015 року ОСОБА_3 з 23.03.2001 року по час складення характеристики працював машиністом бурової установки в карєрі у шкідливих умовах праці, підпадав під вплив пилу з вмістом SiO2 10-70%, фактичне значення 4,2-12,2 мг/м 3 при нормативному 2,0 мг/м 3 (а.с. 18-21).

ОСОБА_3 з 23.10.2015 року по 09.11.2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: Сидеросилікоз першої-другої ст. (t/p, 1/2, em, pgp, co, od), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст., група В. ЛН другого ст.Висновок проф..ЛЕК УкрНДІ проммед від 05.11.2015 року, протокол № 1477. Захворювання професійне (а. с. 16-17).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 05.11.2015 року № 1477 встановлено професійне захворювання ОСОБА_3: Сидеросилікоз першої-другої ст. (t/p, 1/2, em, pgp, co, od), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст., група В. ЛН другого ст. (а. с. 15).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного від 15.12.2015 р., затвердженого 16.12.2015 року проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_3, а саме: Сидеросилікоз першої-другої ст. (t/p, 1/2, em, pgp, co, od), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст., група «В». Легенева недостатність другого ст. (J 62.8).

Зазначений діагноз встановлений Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 05.11.2015 року.

Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи з 23.03.2001 року по день розслідування машиністом бурової установки в карєрі цеху Карєр ПАТ «ІнГЗК» при виконанні роботи підпадав під вплив виробничого пилу, показники котрого перевищували нормативні через недосконалість робочого місця.

Причиною професійного захворювання визнано тривалу роботу (14 років 8 місяців) в умовах впливу шкідливого фактору пилу: пил з вмістом SiO2 від 10 до 70%: 5,2-12,2 мг/м 3 при ГДК 2,0 мг/м 3 (а.с. 22-26).

Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

При огляді МСЕК 02.02.2016 року ОСОБА_3 первинно встановлено профзахворювання сидеросилікозз 25.01.2016 року по 01.02.2017 року з втратою професійної працездатності 40 %, встановлена ІІІ група інвалідності (а.с. 27).

При повторному огляді МСЕК 06.12.2016 року позивачу встановлено 40 % втрати профпрацездатності з 01.02.2017 року по 01.02.2018 року, підтверджена ІІІ група інвалідності (а.с. 71-72).

ОСОБА_3 в профкомі ПРАТ «ІнГЗК» видавалися путівки: 06.08.2012 року на базу відпочинку «Гірняк»; 31.07.2013 року на базу відпочинку «Гірняк»; 31.07.2015 року на базу відпочинку «Бригантина» (а.с. 78).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 вказаного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача, визначеними Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого від 16.12.2015 року та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності 40 %.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: пил з вмістом SiO2 від 10 до 70%: 5,2-12,2 мг/м 3 при ГДК 2,0 мг/м 3, і причиною цього була саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство - відповідач.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину підприємства в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін в житті. Відповідно до наданого виписного епікризу позивач в результаті отримання професійних захворювань в зв'язку з погіршенням стану здоровя знаходився на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого 16.12.2015 року встановлено, що причиною профзахворювання є тривалий стаж роботи в шкідливих умовах праці (більше 14 років). Разом з цим, суд приймає до уваги той факт, що позивач маючи захворювання легень, не зважав на свій хворобливий стан здоровя здійснював паління цигарок, про що було зазначено у виписці-епікризі при проходженні стаціонарного лікування з 23.10.2015 р. по 09.11.2015 р. Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3, маючи пагубну звичку прискорює розвиток хвороби органів дихання, чим погіршує свій стан здоровя.

Визначаючи розмір відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, суд також враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням 40 відсотків, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили.

Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 20000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у звязку з погіршенням здоров"я, у задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди - позивачу необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 20000 гривень без врахування податку з доходів фізичних осіб.

Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 551,20 грн.

На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст.9 Закону України Про охорону праці, та керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 20 000 /двадцять тисяч/ гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» в доход держави судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Л.Я. Соловйова