РІШЕННЯ

іменем України

23 лютого 2017 рокуСправа №451/202/17
Провадження № 2/451/194/17

м. Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Крета А.І.,

при секретарі судового засідання Загайській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася через свого представника ОСОБА_2 до Радехівського районного суду Львівської області з позовом до Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати заявника ОСОБА_3. Як вказує представник позивача, у зв'язку з цим відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,2475 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області 26 лютого 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_2.

Представник позивача також зазначає, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області у справі № 451/1352/16-ц (провадження № 2/451/559/16) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлено факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

За твердженням представника позивача, перешкодою для реалізації позивачем спадкових прав є те, що в Державному акті на право приватної власності на землю та свідоцтві про народження по батькові матері позивача у зв'язку із неправильним перекладом його з російської на українську мову з боку посадових осіб органу, який видавав відповідні документи, оскільки зазначено як «ОСОБА_3», в той час, як у свідоцтві про смерть по батькові матері позивача зазначено як «ОСОБА_3».

Позивач до суду не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Представник позивача до суду не з'явився, однак, подав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи по суті спору здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача до суду не з'явився, однак, подав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відносно задоволення позову не заперечує.

У зв'язку з неявкою до суду осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне провести розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи на предмет належності та допустимості доказів, вважає, що заявлений у даній справі позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року у справі № 451/1352/16-ц (провадження № 2/451/559/16) позов ОСОБА_1 до Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено повністю. Вирішено встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Судом встановлено, що дане рішення суду набрало законної сили 30 грудня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого Радехівською районної державної адміністрації № 77 від 26 лютого 2001 року, вбачається що ОСОБА_3 на момент смерті належало право приватної на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2475 га, яка розташована на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

На підставі досліджених копій свідоцтва про смерть, Державного акту на право приватної власності на землю судом встановлено, що правовстановлюючий документ на ім'я «ОСОБА_3» дійсно належав ОСОБА_3», адже прізвище та ім'я спадкодавця у цих документах збігаються.

В силу приписів ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

На переконання суду, імена «ОСОБА_7», «ОСОБА_7» та «ОСОБА_7» є тотожними іменами і дані обставини є загальновідомими.

Суд також враховує про неможливість ініціювання з боку позивача внесення виправлень до відповідного правовстановлючого документа. Оскільки в силу імперативних положень Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженого наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43, виправлення у державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою не допускаються.

Судом також враховано та надано належну правову оцінку тій обставині, що з урахуванням прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VI, та положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV з 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки припинена.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідний правовстановлюючий документ (Державний акт на право приватної власності на землю) дійсно належить особі спадкодавця ОСОБА_3. А позов позивача в цій частині є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7. постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п.1 ст.273 ( 1502-06 ) ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Разом з цим для розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення або на обмін жилого приміщення. У разі відмови в задоволенні вимог про визнання права на жилу площу або на обмін жилого приміщення, заінтересована особа має право звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв'язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб; - прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК відповідно до ст. 361 Закону від 5 листопада 1991 р. N 1789-XII "Про прокуратуру" також має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин для осіб, інтереси яких він представляє за законом. Водночас справи про встановлення факту родинних відносин із метою одержання спадщини не можуть розглядатися судами, якщо заявник відповідно до ст. 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) усунутий від спадщини. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Водночас рішення суду про встановлення родинних відносин не може бути підставою для внесення виправлень, змін чи доповнень в актовий запис, видачі заявнику нового паспорта. Суд не має права відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану. Право вибору належить заявнику.

Як вбачається з свідоцтва про народження позивача, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Сморжів, Радехівського району, Львівської області. У даному документів в графі «Батько» зазначений ОСОБА_6, а графі «Мати» - ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про шлюб позивача, прізвище позивача у зв'язку з укладенням шлюбу змінилося на ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. При здійсненні окремих цивільних прав фізична особа відповідно до закону може використовувати псевдонім (вигадане ім'я) або діяти без зазначення імені. Ім'я фізичній особі надається відповідно до закону.

Суд приходить до висновку, що за змістом ст. 28 ЦК України, прізвище та власне ім'я спадкодавця, а саме «ОСОБА_3», що зазначене у свідоцтві про народження спадкодавця є таким, що співпадає із тим, що зазначене у відповідному свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_1, а встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та позивачем має юридичне значення для останнього, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову в частині встановлення факту родинних відносин.

Пунктом 7 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Поряд з тим, судом вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі спадкодавця та факту родинних відносин між особою спадкодавця та особою спадкоємця необхідне позивачу для реалізації ним своїх спадкових прав, адже вказані невідповідності у Державному акті на право приватної власності на землю та свідоцтві про народження позивача створюють істотні перешкоди у такій реалізації.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Суд погоджується з твердженням представника позивача про те, що вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, може розглядатися судом в порядку позовного провадження за умови, що такі факти можуть вплинути на права й обов'язки інших осіб.

Також суд погоджується з позицією представника позивача про те, що в даному випадку встановлення фактів, що має юридичне значення, може вплинути на права та обов'язки органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки недоведення з боку позивача факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу особі спадкодавця та не встановлення таких фактів судом даватиме право Сморжівській сільській раді Радехівського району Львівської області звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою в порядку статті 1277 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 16, 28, 1268, 1277 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 197, 209, 212, 215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю площею 1,2475 га серії НОМЕР_1 виданий Радехівською районною державною адміністрацією від 26 лютого 2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3 дійсно належить ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року

Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, дійсно доводилася матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Радехівський районний суд Львівської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийКрет А. І.