Провадження № 2/219/713/2017
16 лютого 2017 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Шевченко Л.В., при секретарі судового засідання - Брагіній М.В.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
відповідач ОСОБА_2- не з'явився, третя особа - ОСОБА_3 - не з'явилася,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
13.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що їй та третій особі, яка є її донькою, на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1, на підставі угоди про розподіл спадкового майна від 05.04.2004 року. Відповідач ОСОБА_2 є колишнім доньки позивача. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 22.08.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 був розірваний. За вищевказаною адресою відповідач зареєстрований з 18.05.2010 року як член родини. З лютого 2012 року до теперішнього часу відповідач за місцем реєстрації не проживає, знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку він не бажає, його майна в будинку не має. На даний час позивач не бажає, щоб відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в її будинку, у зв'язку із чим вимушена звернутися до суду.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, про що надала суду письмову заяву.
Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, 11.01.2017 року надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до угоди про розподіл спадкового майна від 05 січня 2014 року (серія НОМЕР_1), посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. та зареєстрована в реєстрі за № 1-21, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних долях кожній переходить на праві особистої власності жилий будинок, який знаходиться АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 500.0 кв. м (арк.с.12).
Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 є власниками будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить їм на підставі угоди про розподіл спадкового майна /1-21/ від 05.01.2004 року виданого Першою Артемівською державною нотаріальної конторою, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.07.2004 року № 4040603 (арк.с.12).
Як вказує позивач, третя особа (її дочка) ОСОБА_3 23 лютого 2008 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, актовий запис № 59. Заочним рішення Артемівського міськрайонного суду від 22.08.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний (арк.с.41), що також підтверджується листом Бахмутського МВ ДРАЦС (№ 15.14-93-182 від 27.01.2017 року), в якому повідомляється про наявність відмітки про розірвання шлюбу (арк.с.15,38).
Відповідно довідки № 3097 від 07.12.2016 року, виданої головою квартального комітету № 13, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, її дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та зять - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проте фактично останній з лютого 2012 року за вказаною адресою не проживає, а знаходиться у Росії (арк.с.13).
Як вбачається з витягу з домової книги для реєстрацію громадян, які проживають в АДРЕСА_1 в будинку за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (арк.с.9-10).
Згідно акту від 07.12.2016 року, виданого головою квартального комітету № 13, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 а фактично він не проживає за вищезазначеною адресою з лютого 2012 року, він мешкає в Росії. Вказаний факт можуть підтвердити сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (арк.с.14).
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні 16.02.2017 року пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_3 більше 4 х років. ЇЇ будинок розташований навпроти будинку, де мешкає ОСОБА_1 Вони часто спілкуються, в них по-сусідські дружні стосунки і їй відомо, що тривалий час ОСОБА_10 живе одна, до неї іноді приїжджає її донька, а друга донька - ОСОБА_3 проживає в Росії. Зятя вона взагалі ніколи не бачила з того моменту, як живе в будинку.
У судовому засіданні 16.02.2017 року свідок ОСОБА_7 надав показання про те, що він проживає в будинку АДРЕСА_4 козацтва. Знає ОСОБА_1 та її доньок, одна з яких живе в Росії і рідко буває в м. Бахмут. ОСОБА_11, про якого ОСОБА_10 вказує як зять, він не знає і вона ніколи не казала про те, що він проживає в її будинку. Повідомив суду, що ОСОБА_10 проживає одна в АДРЕСА_1 вони сусіди.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1, з лютого 2012 року не проживає.
Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 60, 63, 70 СК України, ст. 150 ЖК України, ст. 316, 317, 319, 321, 368, 372, 391, 405 ЦК України, ст. 10, 60, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2) таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Л.В.Шевченко