Справа № 645/5768/16-ц
Провадження № 2/645/575/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2017 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.
При секретарі судових засідань Момот О. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 в інтересах ОСОБА_3 до Харківської міської ради, третя особа - 12-а Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування,
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, та надала суду пояснення згідно заявлених позовних вимог. Таким чином, просила суд позов задоволити в повному обсязі.
Представник відповідача Харківської міської ради, до судового засідання не з*явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток зі зворотнім повідомленням, пояснення по справі та заперечень на позов не надали.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи при цьому з наступного.
Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У судовому засіданні встановлено наступне.
Відповідно до довідки від 06.09.1995 р. виданої Соціальним центром медико - соціальної експертизи охорони здоров*я - ОСОБА_3, 1946 року народження, має 1 групу інвалідності з 22.08.1995 р. по загальному захворюванню, потребує в постійному догляді та нагляді (а.с. 9).
Висновком № 486 лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1 чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду від 10.12.2012 р. - ОСОБА_3, 1946 року народження, інвалід І групи без терміново внаслідок психічного розладу, встановленої 22.07.1995 року без терміново. Проживає разом з матір*ю ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Таким чином встановлено, що дійсно ОСОБА_3, 1946 року народження є донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2013р. по справі № 643/6664/13-ц за заявою Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 ОСОБА_3була визнана недієздатною (а.с. 11).

Відповідно до ст.. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про психіатричну допомогу», Комунальний заклад охорони здоров'я Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3 повинен здійснювати захист законних прав та інтересів осіб, визнаних у встановленому порядку недієздатними, які не мають законного представника.

Згідно довідки Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 від 30.11.2016 р. № 22/11738 - ОСОБА_3, 1946 року народження, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі охорони здоров'я Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 з 09.02.2013 р. по теперішній час (у 16-му п/в) з психічним захворюванням у формі шизофренії (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.06.2009 р. № 8-09-304802 виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконкому ХМР, квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, 1919 року народження та ОСОБА_3, 1946 року народження.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_4 виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 12.10.2016 р. - ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

Згідно інформації КП «Жилкомсервіс» від 04.11.2014 р. № 19789/2/07-05 та довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 53 № 3986 від 03.11.2014 р. за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована лишеОСОБА_3 (а.с. 20-21).

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців).

Згідно з положенням ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_3, є спадкоємцем першої черги після смерті її матері.

За змістом ст.ст. 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин 3 та 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки, (усиновлювачі), опікуни.

Згідно повідомлення дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 25.01.2017 року № 261/01-16 згідно відомостям зі Спадкового реєстру після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 66).

Суд вивчивши матеріали цивільної справи ОСОБА_3 на тяжкий психічний розлад страждає з 1978 року, перебуває на обліку в Харківському міському ПНД № 3, інвалід 1 групи, (безстроково), та після смерті своєї матері перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричному стаціонару ХОКПЛ № 3, та не мала і не має ніякої можливості за станом свого психічного здоров'я до нотаріальної контори подати заяву про прийняття спадщини та захистити своє майнове право, у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про психіатричну допомогу», право на жиле приміщення за місцем постійного проживання зберігається протягом часу надання особі стаціонарної психіатричної допомоги.

Підстави пропущення нею строку подання заяви є об'єктивними і поважними, зумовлені її психічним захворюванням, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення всіх необхідних дій та знаходження у психіатричному стаціонарі.

Згідно абз.2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.08р., у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири), частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину, закон не вимагає рішення суду про визнання частки спадкодавця.

Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995р. містить положення про те, що частка учасника спільної сумісної власності визначається, окрім іншого, при відкритті після нього спадщини. За відсутності доказів про те, що когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, частки визнаються рівними.

У зв'язку з тим, що право власності спадкодавця не припинено, відповідно до ст. 346 ЦК України, а згідно ст.1296 ЦКУ відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, таким чином, відповідно ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права.

Таким чином, оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 256-258 ЦПК України, ст. 1216, 1217, 1261, 1268, 1270, 1297 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІДН НОМЕР_1), право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами. Які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

СУДДЯ: