Номер провадження: 22-ц/785/356/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І.,Таварткіладзе О.М.,

при секретарі - Поліхрановій Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживачів, стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

21 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживачів, стягнення коштів, обґрунтовуючи його тим, що 12 лютого 2016 року між нею та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» укладено договір фінансового лізингу № 003377, предметом якого є автомобіль «Toyota Rav4».

Під час укладення договору їй пояснили порядок сплати коштів за транспортний засіб, проте не розяснили, що призначення платежу в сумі 70 000,0 гривень виявилось адміністративним платежем, а не частковою оплатою вартості транспортного засобу.

Вважає, що договір фінансового лізингу укладено з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» у спірному договорі не вказало предмет договору та не повернуло сплачені кошти, чим порушилоїї права та вимоги чинного законодавства.

Просить суд визнати договір фінансового лізингу № 003377 від 12 лютого 2016 року недійсним та стягнути з відповідача сплачені кошти в розмірі 70 000,0 гривень, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2016 року залишено без задоволення заяву ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду.

В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковомузадоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» 12 лютого 2016 року укладено договір фінансового лізингу з додатками, за умовами якого відповідач зобовязався придбати та передати позивачу на умовах фінансового лізингу у

користування певне майно, а саме: транспортний засіб «Тойота», а позивач зобовязався прийняти предмет лізингу й сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно із умовами договору.

На виконання договору ОСОБА_2 перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 70000 грн., що підтверджується квитанцією від 12 лютого 2016 року.

Відповідно до п.1.7 та 4.1 оспорюваного договору, предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачем протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу.

З наданого договору фінансового лізингу та додатку №1 вбачається, що адміністративний платіж підлягає сплаті лізингоодержувачем за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладання договору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підготовка документів для укладення договору не може бути послугою в розумінні п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», тому відповідач не може безпосередньо включати витрати на них в ціну договору та зобовязувати споживача їх оплатити. Крім того, існують інші підстави, які свідчать про те,що умови договору є несправедливими.

Такий висновок суду ґрунтується на законі, відповідає фактичним обставинам справи.

Частиною 2ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платжі як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в)компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу.

За своїм змістом адміністративний платіж є платою за перевірку, розгляд та підготовку для укладання договору, що не відповідає за змістом жодному з платежів, передбачених ч.2ст.16 Закону.

З розділу договору фінансового лізингу, в якому йдеться про визначення термінів вбачається, що адміністративний платіж це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладання договору, відтак за відсутності сукупного графіку платежів зясувати, чи відноситься він до першого платежу в погашення загальної суми вартості майна неможливо.

Також вірно встановлено судом, не спростовано доводами апеляційної скарги, що оскільки за умовами оспорюваного договору лізингу, виконання зобовязання відповідача за ним ставиться в залежність від факту внесення позивачем «адміністративного платежу» за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, наявні підстави для визнання договору недійсним в цілому.

Крім того, якби під час укладання договору зміст адміністративного платежу був пояснений, на таких умовах договір не був би укладений, оскільки це суттєво змінює обсяг витрат за договором в цілому.

Нечітке визначення загального обсягу фінансування є ознакою несправедливої угоди, а саме - встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням договору.

Та обставина, то ОСОБА_2 підписала договір, не означає, що вона усвідомлювала зміст підписаного та не позбавляє її права звернення до суду після його укладання.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір містить детальний опис умов отримання предмету лізингу, порядок сплати послуг, вартість предмету лізингуне спростовує того, що договір лізингу не містить графіку покриття витрат ти виплати лізингових платежів у національній валюті гривні і сам обсяг таких платежів сторони не погодили.

Доводи апеляційної скарги про те, що на виниклі правовідносини не поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» не відповідають обставинам справи, оскільки його предметом є придбання товару для власних потреб і за своєю правовою природою є змішаним договором.

Судом першої інстанції встановлено, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. І такі висновки суду першої інстанції не спростовані.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом, таким чином, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як вбачається з матеріалів справи, договір фінансового лізингу нотаріально посвідчено не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що сам договір відповідає вимогам закону спростовуються вищевикладеними доводами.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

Разом із тим, підлягають частковому задоволенню доводи апеляційної скарги в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки законом передбачений граничний розмір витрат на правову допомогу, за змістом вимог та наданих доказів на їх підтвердження допомога полягала у складанні процесуальних документів, доказів витрат часу в обсязі більшому, аніж година не надано, тому стягненню підлягає допомога в мінімальному розмірі 551 грн. (1378х40%).

Зважаючи на такі обставини, в частині судових витрат рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2016 року в частині судових витрат змінити, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат, повязаних із наданням правової допомоги, 551 грн., в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: