справа № 492/1563/16-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2017 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання - Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі розірвано шлюб, від якого мають спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком. Позивачка вказує на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила суд про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивачки визнав повністю, просив стягувати аліменти з січня 2017 року, оскільки сплачував аліменти на утримання їх спільною з позивачкою дитини у листопаді та грудні 2016 року.

У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 086218, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області 18.06.2008р., між позивачкою і відповідачем зареєстровано шлюб (а.с. 6). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.06.2015р. шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком вказаний ОСОБА_2 відповідач по справі (а.с. 8). З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб № 3422 від 01.11.2016р., виданої виконкомом Арцизької міської ради Одеської області, вбачається, що донька проживає разом з матірю (а.с. 9).

Стан здоров'я дитини та відповідача задовільні.

Також, судом встановлено, що відповідач офіційно працює про що зазначила позивачка в позовній заяві та не заперечувалося відповідачем, який позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача визнав повністю, тому цей факт, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню і суд приймає його.

Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч. 3 ст. 181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Відповідно до розяснень, що викладені в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про її народження та не заперечувалося відповідачем і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачкою та відповідачем на надано суду жодного доказу, підтверджуючого стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відповідача.

Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, проживаючи окремо, зобовязаний утримувати свою малолітню дитину, яка проживає з матірю до досягнення дитиною повноліття в розмірі, визначеному судом.

Суд вважає необхідним стягувати аліменти з усіх видів доходів батька дитини, а не тільки з заробітної плати, оскільки це передбачено п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Згідно з ст. 26 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Однак це обмеження не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Оскільки, як судом встановлено, відповідач офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату, не заперечує проти сплати аліментів, то при вирішенні питання про стягнення з нього аліментів на утримання дитини необхідно застосувати дію ст. 183 СК України.

В силу ч. 1 ст. 183 СК України, з урахуванням викладеного, приймаючи до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дитини, обовязок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача та його незгоду на виплату аліментів на утримання дитини від дня предявлення позову, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки зі всіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Суд не бере до уваги пояснення відповідача про сплату позивачці аліментів на утримання дитини у листопаді та грудні 2016 року, так як ним не надано суду жодного переконливого доказу, чим не виконано відповідачем вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, тому, суд вважає, що такі пояснення є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 23 листопада 2016 року.

На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачкою в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182-184, 191 СК України, ст. ст. 1, 6, 15, 30, 57-61, 88, 169, 197, 208-209, 212-215, 224-226, 228, 233, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

ОСОБА_4 Степанівни задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання якого зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 23 листопада 2016 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до 25 жовтня 2026 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_5