Справа № 127/3629/17
Провадження № 2/127/2325/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання незаконними та скасування наказів на переміщення і стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в лютому 2017 року звернувся до суду з позовом до ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» про визнання незаконними та скасування наказів на переміщення і стягнення.

Згідно позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати наказ по особовому складу регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» від 02.12.2016 року, № 252к в частині переміщення ОСОБА_1, з 05.12.2016 року до АГНКС № 1 в м. Вінниці в межах спеціальності, обумовленої трудовим договором, з попереднім графіком роботи та без змін умов праці; визнати незаконним та скасувати наказ регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» від 20.12.2016 року, № 470 «Про оголошення догани за невиконання наказу № 252к» від 02.12.2016 року; стягнути судові витрати.

Позов мотивував тим, що ОСОБА_1 згідно з наказом начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» по особовому складу від 08.09.2014 року, № 184к з 08.09.2014 року прийнятий на роботу майстром АГНКС № 2 м. Вінниця. Прийняття на посаду проводилося на підставі заяви позивача та наказу по особовому складу.

Наказом в.о. начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» по особовому складу від 02.12.2016 року, № 252к ОСОБА_1 був переміщений з 05.12.2016 року на АГНКС № 2 м. Вінниці у межах спеціальності, обумовленої трудовим договором, з попереднім графіком роботи та без змін умов праці.

Згоди ОСОБА_1 на «переміщення» керівництво управління не отримувало.

З ОСОБА_1 було укладено трудовий договір на виконання відповідної роботи на АГНКС № 2, яка розташована в м. Вінниця по вул. Черняховського, 2-а і при прийняті на роботу ОСОБА_1 давав згоду на роботу саме в даному структурному підрозділі управління, при цьому врахував своє місце проживання та можливість без значних додаткових грошових витрат і часу добиратись до роботи.

Позивач та його представник вважають, що запропонована посада ОСОБА_1 майстра на АГНКС № 1 м. Вінниця є не переміщення, а переведення на іншу роботу. Також вважають що наказ по особовому складу від 02.12.2016 року, № 252к, яким позивач переміщений з 05.12.2016 року на АГНКС № 1 м. Вінниці, видано з порушенням трудового законодавства, оскільки фактично без його згоди відбулась зміна істотних умов трудового договору так як з ОСОБА_1, при прийманні на роботу фактично укладався трудовий договір на роботу на АГНКС № 2 м. Вінниці і на переведення позивача на роботу до АГНКС № 1 м. Вінниця потрібна його згода, так як переведення проводилося за межами умов трудового договору і передбачає істотні зміни його умов. Адже при влаштування на роботу саме на АГНКС № 2 м. Вінниці (м. Вінниця, вул. Черняховського, 2-а), позивач врахував місце розташування роботи, можливість добиратись до робочого місця в найкоротший час, без будь яких додаткових витрат часу та коштів та інших обставин.

Вважаючи своє переміщення незаконним, ОСОБА_1 продовжував працювати на свої посаді на АГНКС № 2 м. Вінниці (м. Вінниця, вул. Черняховського, 2-а).

У звязку з вищенаведеним наказ № 470 від 20.12.2016 року «Про стягнення», яким позивачу оголошена догана за невиконання наказу від 02.122016 року, № 252к також є незаконним і підлягає скасуванню.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2017 року замінено відповідача ОСОБА_2 виробниче управління "Київавтогаз" Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" належним відповідачем ОСОБА_3 підприємство «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити.

Представник ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, надавши суду заперечення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно з наказом начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» по особовому складу від 08.09.2014 року, № 184к з 08.09.2014 року прийнятий на роботу майстром АГНКС № 2 м. Вінниця. Прийняття на посаду проводилося на підставі заяви позивача та наказу по особовому складу.

Наказом в.о. начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» по особовому складу від 02.12.2016 року № 252к ОСОБА_1 був переміщений з 05.12.2016 року на АГНКС № 2 м. Вінниці у межах спеціальності, обумовленої трудовим договором, з попереднім графіком роботи та без змін умов праці.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 32 КзПП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Водночас не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж самому підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій самій місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Роботодавець не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Відповідно до абз. 2 п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці.

З урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Таким чином, переведення відрізняється від переміщення тим, що у разі переведення працівнику доручається або інша робота, або ж та сама, але на іншому підприємстві, або робота на цьому ж підприємстві, але в іншій місцевості. У той же час при переміщенні працівник продовжує виконувати ту ж роботу, на тому самому підприємстві і в тій же місцевості, однак на іншому робочому місці, засобі праці, механізмі або агрегаті чи іншому відділі.

Отже. зміна робочого місця працівника зі збереженням посадових обовязків на цьому ж підприємстві у тій же місцевості в межах тієї ж спеціальності, кваліфікації та обовязків, за законодавством України не вважається переведенням і не потребує обовязкової згоди працівника.

Суд зясував, що ОСОБА_1 було переміщено в межах одного підприємства з одного структурного підрозділу АГНКС № 2 м. Вінниця, яка територіально розташована в м. Вінниця, до іншого структурного підрозділу АГНКС № 1 м. Вінниця, яка теж розташована в межах м. Вінниця, тобто переміщення відбулось в рамках однієї місцевості: а саме в межах м. Вінниця. Підтвердженням даного факту є постанова Верховної ради України «Про зміну і встановлення меж міста Вінниці і Вінницького району Вінницької області» від 13.05.2015 року № 401 VІІІ.

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.10.2016 року № 2520, вбачається «присвоїти адресу автомобільній газонаповнювальній компресній станції, яка складається з адмін. будинку літ «А» загальною площею 631,2 кв.м., котельно насосної літ. «Б» загальною площею 33,5 кв.м., пожежних резервуарів літ. «В», «в», акумуляторів газу літ. «Е», «Ж», заправ очних колонок № 4-№ 11 на бувших землях Бохоницької сільської ради ДП «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», розташованим на земельній ділянці площею 1,1066 га, кадастровий номер № :01:002:0001 (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ЯЯ № 015077 від 11.11.2004) м. Вінниця, вул. Сабарівське шосе, 2».

З листа Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради № 05-00-010-35233 від 21.10.2016 року вбачається, що землі Стрижавської селищної ради Вінницького району включено у межу м. Вінниця, земельна ділянка на якій розташована АГНКС № 1 м. Вінниця знаходиться на вулиці Житомирське шосе в межах м. Вінниці.

З листа Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради № 05-00-010-2063 від 02.02.2016 року, вбачається, що землі Стрижавської селищної ради та Бохоницької сільської ради Вінницького району включено у межу м. Вінниці, земельна ділянка на якій розташована АГНКС № 2 м. Вінниця знаходиться на вулиці Сабарівське шосе в межах м. Вінниці.

В п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського Кодексу України у власника або уповноваженого ним органу закріплено право самостійно, на власний розсуд визначити свою організаційну структуру, визначити чисельність і штат працівників певної спеціальності та кваліфікації.

18.11.2016 року виконуючий обовязки начальника управління РВУ «Київавтогаз» ОСОБА_5 з метою раціонального використання кадрового потенціалу, підвищення рівня реалізації стисненого природного газу, звернувся до директора ДП «Укравтогаз» ОСОБА_6 за погодженням про переміщення працівників РВУ «Київавтогаз» працюючих на АГНКС № 1 м. Вінниця, та АГНКС № 2 м. Вінниця.

Відповідно до листа № 1976-09/01 від 24.11.2016 року директор ДП «Укравтогаз» ОСОБА_6 надав згоду в.о. начальника РВУ «Київавтогаз» ОСОБА_5 на переміщення запропонованих працівників.

Отже, переміщення працівників, в тому числі і позивача ОСОБА_1, відбулося за попереднім погодженням з директором ДП «Укравтогаз», з метою виконання статутних цілей підприємства, раціонального використання кадастрового потенціалу, належного виконання основних показників виробничо господарської діяльності при експлуатації АГНКС, підвищення рівня реалізації стисненого природного газу.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку що наказ № 252 від 02.12.2016 року про переміщення працівників повністю відповідає чинному законодавству України, переміщення ОСОБА_1 відбулось на тому ж підприємстві у тій же місцевості та без зміни істотних умов праці.

Що стосується визнання незаконними та скасування наказу регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» від 20.12.2016 року, № 470 «Про оголошення догани за невиконання наказу № 252к» від 02.12.2016 року, суд зазначає.

ОСОБА_1 належним чином повідомили про прийнятий наказ щодо його переміщення з АГНКС № 2 Вінниця до АГНКС № 1 м. Вінниця, але останній в пояснювальній записці на імя в.о. начальника РВУ «Київавтогаз» ОСОБА_5 висловив свою незгоду з прийнятим наказом.

ОСОБА_1 неодноразово попереджали про наслідки невиконання наказів керівництва, розяснювали наслідки порушень трудової дисципліни та посадових обовязків, але останній ніякої уваги не звертав та продовжував саботувати виконання наказу РВУ «Київавтогаз» № 252к від 02.12.2016 року.

Пунктом 3.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «Укравтогаз» одним з основних обовязків працівника є своєчасне виконання наказів і розпоряджень керівництва підприємства, завдань та обовязків, передбачених його посадовою інструкцією.

Підставами для прийняття рішення про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани передували обставини, а саме: навмисне невиконання з боку ОСОБА_1 наказу начальника РВУ «Київавтогаз» ОСОБА_5 № 252 від 02.12.2016 року.

Відповідно до наказу РВУ «Київавтогаз» ОСОБА_5 № 252 від 02.12.2016 року, ОСОБА_1 починаючи з 05.12.2016 року повинен був вийти на роботу на АГНКС № 1 м. Вінниця працювати на робочому місці згідно графіку робочого часу повний робочий день та у відповідності до своїх посадових обовязків. Але всупереч наказу РВУ «Київавтогаз» № 252 від 02.12.2016 року, повністю його проігнорувавши, ОСОБА_1 на своє робоче місце (АГНКС № 1 м. Вінниця) не вийшов.

05.12.2016 року начальником служби економічної та інформаційної безпеки РВУ «Київавтогаз» ОСОБА_7, провідним інженером з питань економічної та інформаційної безпеки служби економічної та інформаційної безпеки РВУ «Київавтогаз» ОСОБА_8, начальником АГНКС ОСОБА_9 складено акт про те, що 05.12.2016 року майстер АГНКС № 2 м. Вінниця ОСОБА_1 був відсутній протягом робочого дня на робочому місці на АГНКС № 1 м. Вінниця з 08:00 до 17:00 год., який відповідно до наказу РВУ «Київавтогаз» № 252к від 02.12.2016 року був переміщений для подальшої роботи з АГНКС № 2 до АГНКС № 1 м. Вінниця. Усього за робочий день 05.12.2016 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі девять годин.

Враховуючи обставини, вкладені у доповідній записці начальника служби економічної та інформаційної безпеки РВУ «Київавтогаз» ОСОБА_7, а також враховуючи дії ОСОБА_1 повязані з дестабілізацією безпечної роботи АГНКС, в.о. начальника РВУ «Київавтогаз» ОСОБА_5 за згодою директора ДП «Укравтогаз» ОСОБА_6 було прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.

Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ч. 2 ст. 140 КЗпП України у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

А тому, зважаючи на вищевикладене, є всі достатні підстави вважати, що відповідачем правомірно оголошено догану позивачу згідно наказу РВУ «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» від 20.12.2016 року, № 470 «Про оголошення догани за невиконання наказу № 252к від 02.12.2016 року».

Тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку з відмовою в позові судові витрати слід покласти на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 139, 147, 149 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 210, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання незаконними та скасування наказів на переміщення і стягнення відмовити.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя