АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2016 року,

встановила:

В серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом.

Просила:

- встановити факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 27 липня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- визнати за позивачкою право власності на 12/18 часток автомобіля Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2, 1/3 частку автомобіля Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_3, 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Посилалася на те, що вона проживала з померлим ОСОБА_6 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на майно , а саме автомобіль Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2, автомобіль Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_3, житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Вказувала, що автомобіль Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2, було набуто нею та ОСОБА_6 за час проживання однією сім'єю.

Позивачка також зазначала, що є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, оскільки на час смерті проживала разом з спадкодавцем.

Іншими спадкоємцями першої черги за законом є мати спадкодавця ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_4, які також прийняли спадщину.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 в період з 27 липня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що становить три роки одинадцять місяців. П'ятирічний строк, який є необхідною умовою визнання факту такого проживання станом на час відкриття спадщини відсутній.

ОСОБА_5 не пред'являла позовної вимоги про визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги.

У ОСОБА_5 відсутнє право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6

Позивачкою не надано суду доказів про те, що автомобіль Skoda Octavia придбано за спільні кошти із померлим ОСОБА_6

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно частини 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008, N 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 червня 2015 року (а.с.87).

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1, автомобіля марки Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, автомобіля марки Nissan Primera, номерний знак НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №53 від 27 серпня 2010 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27316314 від 14 вересня 2010 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 26 липня 2012 року, реєстраційним посвідченням транспортного засобу №2070122 (а.с.4-5,8,13).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є матір померлого ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_4, які прийняли спадщину, що вбачається з спадкової справи №195/2015 (а.с.58-89).

14 серпня 2015 року, 28 вересня 2015 року ОСОБА_5 подавала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.75,77).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у ОСОБА_5 відсутнє право на спадкування майна , яке залишилось після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_5 просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 в період з 27 липня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто на протязі менше чотирьох років, що виключає визнання її спадкоємцем відповідно до правил статті 1264 ЦК України.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи скарги про те, що автомобіль Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2, є спільною сумісною власністю померлого ОСОБА_6 та позивачки.

За правилами статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15.

Колегія суддів вважає, що позивачкою не доведено той факт, що автомобіль Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2, був придбаний за спільні кошти померлого ОСОБА_6 та позивачки.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку показанням свідків, щодо придбання вказаного вище автомобіля.

Інші докази про те, що автомобіль Skoda Octavia, був придбаний за спільні кошти померлого ОСОБА_6 та позивачки в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий Одинак О.О.

Судді: Кулянда М.І.

Половінкіна Н.Ю.