Справа № 196/665/16-ц
№ провадження 2/196/15/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., відповідача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа - Відділ Держгеокадастру в Царичанському районі Дніпропетровської області, про визнання протиправним та часткове скасування рішення органу місцевого самоврядування, про визнання недійсними та скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки, та врахувавши складність справи, у зв'язку з чим відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч. 3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 та Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, предмет якого склали вимоги: 1) визнати недійсними та скасувати рішення сесії Бабайківської сільської ради від 25.06.2008 року №546/13/У в частині надання відповідачу 1 - ОСОБА_1 у власність земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (присадибна ділянка) та площею 0,4489 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 2) визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га серії НОМЕР_1 від 21.12.2010 року, кадастровий номер НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради від 25.06.2008 року № 546/13/У; 3) визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,4489 га серії НОМЕР_3 від 21.12.2010 року, кадастровий номер НОМЕР_4, виданого на ім'я ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради від 25.06.2008 року № 546/13/У.

Позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на на ст. 19 Конституції України ст.ст. 328, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 116, 125, 126, 152, 153, 155, п. 12 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів позивач послався на такі документи: паспорт громадянина України з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я ОСОБА_3 (а.с.8); технічна документація із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок (внесення до державного реєстру земель) гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_2: Державне підприємство "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою": Дніпропетровськ - 2011 (а.с. 9-12); Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 30 листопада 2012 року (а.с. 13-14); витяг про державну реєстрацію прав (а.с.15); Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада 2012 року (а.с. 16-17); Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада 2012 року (а.с. 18-19); Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 20-21); Технічний звіт з геодезичного відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого селянського господарства: кад. номер: НОМЕР_5; кад. номер: НОМЕР_6, - гр. ОСОБА_3, АДРЕСА_3: ТОВ "Теразем" - м. Дніпропетровськ - 2015 р. (а.с.22-25); свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.04.2015 року, індексний номер: НОМЕР_7 (а.с.50); Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.04.2015 року, індексний номер: НОМЕР_8 (а.с.51); Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.04.2015 року, індексний номер: НОМЕР_9 (а.с.52); Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.04.2015 року, індексний номер: 36367448 (а.с.53); рішення Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/V (а.с. 71).

В обґрунтування своїх вимог вказав на таке.

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 30.11.2012 року ОСОБА_3 було придбано у ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_4

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.11.2012 року ним було придбано у ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 0,2500 га у межах, які визначені в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені у Державному акті - НОМЕР_10 який виданий на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року № 46/20 та зареєстрований відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_11 від 29 травня 1998 року, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_12, цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування житлового будинку і госпспоруд.

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.11.2012 року ним було придбано у ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 0,6000 га, у межах, які визначені в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені у Державному акті - НОМЕР_10 який виданий на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року № 46/20 та зареєстрований відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_11 від 29 травня 1998 року, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_13, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого підсобного господарства.

Зазначає, що при цьому відповідно до актів прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 23.11.2011 року власники вказаних суміжних земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (на теперішній час ОСОБА_1 і вона ж є відповідачем) претензій щодо меж та конфігурації земельних ділянок не мали, претензій до існуючих меж не заявили.

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про вказані земельні ділянки їх власником на теперішній час на підставі цивільно-правових договорів купівлі-продажу є ОСОБА_3.

06.10.2015 року в ході робіт з геодезичного відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), які знаходяться за адресою : АДРЕСА_5, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кад. номер НОМЕР_12) та ведення особистого селянського господарства ( кад. номер НОМЕР_13) за заявою ОСОБА_3 було виявлено перетин вказаних земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_14 та НОМЕР_15, які належать власнику суміжних ділянок - відповідачу ОСОБА_1.

На вказаних земельних ділянках ОСОБА_3 відповідно до визначених розмірів та межових знаків було встановлено огорожу та побудовано, крім житлового будинку, інших споруд, ще в 1995 році сарай площею 184,8 кв.м, по якому, частково перетинаючи, проходить межа земельних ділянок відповідача ОСОБА_1. А також, межа відповідача частково проходить, частково перетинаючи, огорожу позивача.

Позивач стверджує, що факт накладення земельних ділянок відповідача ОСОБА_1 на земельні ділянки ОСОБА_3 підтверджується технічним звітом з геодезичного відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) зі схемою перетину земельних ділянок, площа перетину земельних ділянок становить 328 кв.м.

При цьому звертає увагу, що державні акти на земельні ділянки ОСОБА_4 (які були надалі придбані позивачем) розміром 0,2500 га та 0,6000 га - НОМЕР_10 видані на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року № 46/20 та зареєстровано відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_11 від 29 травня 1998 року ( і в них вже були зазначені межі земельних ділянок).

Державні ж акти відповідача ОСОБА_1, видані на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від 25.06.2008 року № 546/13та зареєстровані відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20 грудня 2010 року, тобто вже після передачі ОСОБА_4 земельних ділянок у приватну власність.

Позивач стверджує, що на неодноразові його пропозиції привести земельну документацію до вимог чинного законодавства відповідач ОСОБА_1 відмовилась, вважаючи, що її документація має всі законні підстави. Позивач наполягає на тому, що державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні, так і самі акти на право власності державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремими способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Позивач стверджує, що при оформленні державних актів відповідачем ОСОБА_1 і визначенні меж земельних ділянок була допущена помилка, яка на даний час суттєво порушує майнові права позивача, що й змусило його звернутися до суду.

Переконаний, що позасудовим шляхом вирішити питання щодо відновлення меж земельних ділянок неможливо, оскільки відповідно до усної інформації посадових осіб відділу Держгеокадастру в Царичанському районі на теперішній час відновлення меж земельних ділянок не являється можливим, оскільки земельні ділянки відповідача ОСОБА_1, що перетинають земельні ділянки позивача, вже пройшли державну реєстрацію з присвоєнням кадастрових номерів.

В судових засіданнях позивач та його представник ОСОБА_7 наполягали на задоволенні позову повністю.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 категорично заперечили проти позову та клопоталися про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_3, виходячи з такого.

1. Вимоги позивача є голослівними без надання будь-яких письмових доказів. Позовні вимоги є необґрунтованими.

2. За результатами розгляду справи з'ясовано, що колишня дружина позивача громадянка ОСОБА_4 першою приватизувала земельні ділянки, держакт від 29 травня 1998 року. У даному держакті від 29 травня 1998 року вказано прізвище ОСОБА_1, як сусідки по межі даної земельної ділянки. Однак в суді з'ясовано, що з 1996 року вона вже була під прізвищем ОСОБА_1. Це значить, що у першій приватизації 1998 року підпис суміжника, а саме підпис не ОСОБА_1, а ОСОБА_14, була підроблена ОСОБА_4. Також, присвоюючи кадастрові номери земельним ділянкам по АДРЕСА_18 в 2011 році знову зазначено прізвище відповідача не ОСОБА_1, а ОСОБА_1 і знову було підроблено підпис в технічній документації на земельні ділянки. ОСОБА_4 в суді підтвердила те, що відповідач технічну документацію не підписувала, ні першого разу, ні другого, так як відповідач їй відмовила тому, що вже на момент 1995 року були порушені межі земельних ділянок відповідача.

У 1995 році ОСОБА_3, проживаючи однією сім'ю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, без письмової згоди відповідача побудував сарай Н-1 площею 132,8 кв.м і сарай М-1 площею 85,6 кв.м на самій межі, захвативши уже тоді землі відповідача, але ОСОБА_4 приватизувала свої земельні ділянки, прихвативши землю відповідача ОСОБА_1, в якої земельні ділянки не були приватизовані і вони з ОСОБА_3 спромоглися узаконити самовільну побудову даних сараїв, оформивши землю з підробленням, а саме підписалися особисто і підробили підписи відповідача, що й було ними з'ясовано в суді.

3. З 2007 року відповідач ОСОБА_1 почала приватизовувати свої земельні ділянки :

а) рішення Бабайківської сільської ради від 25 травня 2007 року на дозвіл виготовити технічну документацію на зем. ділянки з підписами сусідніх суміжників, а саме сусіда вже ОСОБА_3, який власноруч, без примусу підписав дану технічну документацію на зем. ділянки відповідача. Підпис не підроблений, так як в судових засіданнях було з'ясовано і підтверджено самим позивачем, що він підписував особисто технічну документацію відповідача;

б) 25 липня 2008 року друге рішення Бабайківської сільської ради вже про затвердження технічної документації на зем. ділянки відповідача і передачі даних зем. ділянок у власність відповідача ОСОБА_1;

в) 20 грудня 2010 року відповідач одержала держакти на свої земельні ділянки. Вона їх приватизувала саме по факту, а не по первинному виділенні зем. ділянок колгоспом 1990 року;

г) також відмічають, що позивач протягом трьох років, доки відповідач ОСОБА_1 оформляла зем. ділянки, ніяких претензій не пред'являв ні сільській раді, ні зем. ресурсам, ні зем. кадастру. Він був зайнятий самочинним будівництвом сараю, і навіть не помітив, що знову "виїхав" вже на чужу приватизовану зем. ділянку. Але позивач був впевнений у тому, він і зараз в цьому впевнений, що за гроші все вирішується. У нього вистачає нахабства переконувати суд, що при оформлені держактів відповідача при визначенні меж зем. ділянок була допущена помилка, яка порушує його права. Ніяких доказів позивач і його представник суду не надали, все голослівно.

4. А далі позивач вчиняє купівлю-продаж будинку і земельних ділянок. При одержанні витягу на земельні ділянки на момент купівлі-продажу від 30.11.2012 року перетину зем. ділянок ОСОБА_4 з зем. ділянками відповідача не було, що й було ними з'ясовано в судових засіданнях. Якби був перетин зем. ділянок ОСОБА_4 з зем. ділянками відповідача ОСОБА_1, то ОСОБА_4 не одержала б витягу на зем. ділянки і правочин купівлі-продажу не відбувся б.

5. Після купівлі-продажу позивач відразу не зареєстрував і не оформив держакти на зем. ділянки на своє прізвище, а розпочав будувати знову самочинно наступний сарай С-1 площею 116,2 кв.м і знову заліз на вже приватизовану земельну ділянку відповідача. А потрібно узаконювати це самочинне будівництво, а в нього, позивача, немає ще навіть переоформлених держактів на його прізвище придбаних зем. ділянок у 2012 році.

6. Позивач 16.04.2015 року зареєстрував зем. ділянки, у справі є підтверджуючі документи на а.с. 50, 51, 52, 53, що замість купівлі-продажу йому видали на кожну земельну ділянку свідоцтво на право власності і витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Для даної реєстрації також потрібно було брати витяг на земельні ділянки. Витяг показав, що перетину двох сусідніх ділянок, а саме ОСОБА_3 і ОСОБА_1, немає, а це означає, що на момент реєстрації земельних ділянок позивача ніякого перетину не було, а якби було, то ніякої реєстрації позивач не зміг би зробити. Все це ними з'ясовано в судовому засіданні.

7. Однак залишається самочинний сарай, який потрібно узаконювати. Запитання: А як? Ось позивач і вирішив зробити нову геодезію, включаючи уже землю відповідача ОСОБА_1, так як самочинний сарай перейшов межу, законно встановлену за фактом 25 липня 2008 року, що підтверджено рішенням Бабайківської с/ради.

8. Наданий представником позивача малюнок наче б то перетину зем. ділянок позивача та відповідача, зроблений 06.10.2017 року відразу після реєстрації і одержання документів (а.с.50, 51, 52, 23) не може бути доказом того, що саме відповідач зробила перетин, порушивши права позивача. Нерозумно і неграмотно це доказувати суду зі сторони позивача та його представника.

9. Також у наданому технічному звіті містяться документи з присвоєння кадастрових номерів ще ОСОБА_4 і малюнок перетину. В суді ними з'ясовано, що 16.04.2015 року перетину не було між зем. ділянками позивача і відповідача.

10. Також ними з'ясовано, що відповідач ОСОБА_1 на момент приватизації зем. ділянок за адресою: АДРЕСА_6, з 1996 року не було ОСОБА_1, а була ОСОБА_1. Це ж потрібно бути такими безграмотними, щоб скласти такий технічний звіт.

11. Сам позивач підтверджує у своєму позові, що до актів приймання-передачі межових знаків претензій у нього не було.

А ось уже 06.10.2015 року, через півроку у позивача з'явилися претензії щодо межі, яку сам і порушив. Сарай С-1 площею 116,2 кв.м побудував позивач, а не відповідач ОСОБА_1. Запитання: так хто порушив межі і межі якої зем. ділянки?

Відповідь: межі приватизованої земельної ділянки під житлом відповідача ОСОБА_8 порушив позивач, ОСОБА_3. Крім цього позивач побудував самочинні сараї такою площею, порушив протипожежні норми, так як до будинку відповідача залишилося 3,3 м.

12. Інші надані докази позивачем, а саме договори купівлі-продажу будинку і зем. ділянок, держакт на ім'я ОСОБА_4, технічні паспорти на житловий будинок №8, є доказами того, що перетин двох сусідських земельних ділянок не було і немає.

13. Судом було запропоновано представникові позивача зробити судову земель-технічну експертизу, так у даній категорії судових справ є обов'язковою проведення судової земельно-технічної експертизи.

Представник відмовився від проведення такої експертизи. Це означає, що відсутність у справі відповідного висновку судовї експеризи є підставою для суду, щоб відмовити позивачеві в задоволенні трьох позовних вимог, які позивач не оплатив в повному обсязі.

14. Суду надана схема розміщення даних земельних ділянок, а саме земельної ділянки позивача і земельної ділянки відповідача з кадастровими номерами за даними публічної кадастрової карти України, де чітко показано ці зем. ділянки, у яких на січень 2017 року немає ніяких перетинів.

15. Рішення Бабайківської сільської ради від 25 липня 2008 року за № 546/13/V не від 25.06.2008 року як написано у позовній заяві. Знають наперед, що представник позивача заявить, що це знову описка. Щось багато у позивача описок.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 дійшли висновку, що позивач порушив право власності відповідача. Він без будь-яких доказів, спираючись лише на припущення, при цьому використовуючи судову інстанцію, намагаючись заволодіти частиною земельної ділянки відповідача, прагне обманути суд, маніпулюючи правом на захист, начебто свого порушеного права, яке ніким не порушувалось.

Бабайківська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області в особі сільського голови ОСОБА_9 звернулися з письмовою заявою, в якій просили розглянути справу без участі їхнього представника в зв'язку з зайнятістю та завантаженням на роботі. Позовні вимоги не визнають та просили долучити до матеріалів справи копію рішення про затвердження технічної документації від 25 липня 2008 року №546/13/V. Інші витребувані документи не можуть надати, оскільки згідно архівної довідки, яка надана суду, рішення виконкому Бабайківської сільсради від 19 листопада 1997 року №46/20 відсутнє в документах сільської ради, які знаходяться в архіві (а.с.70-72).

Третя особа - відділ Держгеокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області, в ході судового розгляду власної правової позиції не висловили, в дане судове засідання не надіслали свого представника, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Однак суду повідомили, що в архіві відділу відсутня документація із землеустрою за 1997 рік щодо приватизації земельних ділянок в АДРЕСА_7 на ім'я ОСОБА_4, копія ж технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в АДРЕСА_8 на ім'я ОСОБА_4, наявна в матеріалах справи.

Щодо внесення земельних ділянок ОСОБА_4 до державного земельного кадастру повідомили таке.

Відповідно до п. 14 тимчасового Порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 року №749 (втратила чинність 01.01.2013 року на підставі постанови КМУ №1051 від 17.10.2012 року) територіальний орган Держземагенства після отримання від адміністратора автоматизованої системи протоколу проведення перевірки у разі відсутності в протоколі проведення перевірки зауважень до документації із землеустрою та обмінного файла - не пізніше наступного робочого дня робить на титульному аркуші документації із землеустрою, матеріалах документації із землеустрою, що містять графічне зображення земельної ділянки, відомостях про координати поворотних точок меж земельної ділянки, їх частин, обмежень, угідь, позначку, в якій зазначаються кадастровий номер, дати його визначення та внесення відомостей до автоматизованої системи, прізвище та ініціали посадової особи, що зробила таку позначку, і ставиться її підпис.

Тобто, фактична реєстрація земельних ділянок (внесення відомостей до державного реєстру земель) в АДРЕСА_7 на ім'я ОСОБА_4 пройшла 29.02.2012 року, про що зроблено відмітку на технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земель них ділянок в АДРЕСА_7 та присвоєно кадастрові номера НОМЕР_12, НОМЕР_13. Результатом даного внесення відомостей до державного реєстру земель шляхом відкриття Поземельної книги та перенесення їх до Державного земельного кадастру є Витяги з Державного земельного кадастру, які заявлені позивачем (ОСОБА_3 по даній справі абзац п'ятий позовної заяви (а.с.67-68).

Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в цивільно-прововому спорі, встановивши наявність достатніх для того законних підстав, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_3 повністю в межах заявлених вимог.

Так, відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

На підставі досліджених в судовому засіданні документів, оцінивши їх як належні та допустимі у сукупності з іншими доказами, а також перевіривши витребувані з архівного відділу райдержадміністрації рішення Бабайківської сільської ради №529/13/V - 547/13/V від 25 липня 2008 року, том 2, та протоколи засідання виконкому Бабайківської сільської ради №1 - №12 за 1997 рік, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження та є достовірними.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, як власник житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, приватизувала земельні ділянки 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та госпспоруд, і 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, у зв'язку з чим 29.05.1998 року було зареєстровано та видано їй Державний акт на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_16 на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської Ради народних депутатів 19.11.1997 року. Загальна площа приватизованої нею землі склала 0,85 га, яка розташована на АДРЕСА_9

Вказані земельні ділянки були продані позивачеві ОСОБА_3 за доворами купівлі-продажу від 30.11.2012 року (а.с. 16-17, 18-19).

Одночасно 30.11.2012 року позивач ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресоюАДРЕСА_10 на земельній ділянці площею 0,25 га (для обслуговування житлового будинку та споруд), та перебуває у власності продавця, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_10 який виданий на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року №46/20 та зареєстрований відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_17 від 29 травня 1998 року, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_18, що відчужується одночасно з цим житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами (а.с.13).

Відповідач ОСОБА_1, яка проживає у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_11 є сусідкою з позивачем ОСОБА_3

Земельні ділянки, які перебувають у володінні позивача та відповідача межують між собою і таке сторонами визнано.

Земельні ділянки надані відповідачеві ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_12

Згідно оспорюваного позивачем рішення від 25.07.2008 року №546/13/V Бабайківська сільська рада вирішила: 1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акта на право власності на земельну ділянку громадянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_13. Надати громадянці ОСОБА_1 у власність земельну ділянку загальною площею 0, 7500 га, в тому числі: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,5000 га - для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_14. Зобов'язати громадянку ОСОБА_1: - замовити виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку та провести його державну реєстрацію; - використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням та в межах, встановлених технічною документацією; - проводити роботи по прибиранню та благоустрою прилеглої території; - дотримуватися обов'язків землекористувача згідно зі ст.96 Земельного кодексу України та вимог, викладених у висновках органів земельних ресурсів, архітектури; 4. Районному відділу земельних ресурсів внести зміни в земельно-кадастрову документацію; 5. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію сільської ради з питань агропромислового комплексу, землекористування та соціального розвитку села. (а.с.71).

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_19, кадастровий номер якої є НОМЕР_2, з зазначеним у ньому цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) - а.с.24, а також Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_3, кадастровий номер якої є НОМЕР_4, з зазначеним у ньому цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.25), були зареєстровані та видані 21 грудня 2010 року відповідачеві ОСОБА_1.

Відомості у зазначених державних актах про дату прийняття рішення органом місцевого самоврядування та цільове призначення землі, яка передавалась у власність відповідачеві, не збігається з відомостями, які містить саме рішення сільської ради.

Відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні 03.11.2016 року стверджувалось, що будівлі, які належать позивачеві, побудовані на межі (а.с.56), в той час позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні 15.12.2016 року стверджував, що "отмостку" навколо сараю завжди вважав своєю землею, але коли почав заливати таку "отмостку", тоді й виник спір (а.с.96).

Сторонами не заперечувалося тієї обставини, що межі належних ОСОБА_1 земельних ділянок проходять через належні ОСОБА_3 приміщення сараю, шлакоблок, зазначений у плані літ. М-1 (а.с.13, 20, 24, 25) та приміщення сараю, шлакоблок, зазначений у плані літ. Н-1 (а.с.13, 20, 24, 25).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання, згідно яких вона з позивачем ОСОБА_3 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1990 року до 2003 року. По АДРЕСА_15 їй належала будівля, яку купила в колгоспі "Україна" близько 1990 року. Там були: хата, сарай, погріб, колодязь. Житло уявляло собою оббиту плиткою хату. Нерухомість вона продала у 2012 році ОСОБА_3. Все, що зараз побудовано, починала будувати ще в ті часи. Сусідом тоді був ОСОБА_10, її рідний дядько, який помер у 1995 році. Великий сарай, як ангар, біля чотирьох метрів у висоту був збудований ще у 1995 році. Із сусідами ніколи ніяких спорів не було. Землю приватизувала ще в 1998 році. Кадастровий номер давали пізніше.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні засвідчила те, що по АДРЕСА_16 вона проживає з 2004 року. На момент купівлі-продажу будинку спору не було з сусідами. В 2015 році чоловік все оформляв, бо змінилися документи через зміну порядку реєстрації прав. Перебудови ангару не було, була добудова. Він став довшим. В 2014 році всередині приміщення побудували басейн. Як почався спір із сусідами за межу, то показували кожен свої документи. А коли спробували встановити межі наглядно, то виявився перетин. У сусідів були одні "точки", які проходили по дахові "ангару", а в них інші "точки", які знаходилися від "ангару" метрів за два. Як вона почала жити тут, то цей сарай був.

Вирішуючи цей спір, суд виходив з норм Конституції України, які у спірних відносинах є актом прямої дії.

Так, стаття 41 Конституції гарантує кожному, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У розвиток цієї норми Верховною Радою України був прийнятий Цивільний кодекс України.

Згідно статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини другої статті 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права та обмежений у його здійсненні. Частиною третьою цієї статті передбачається, що примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосовано як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу (Реквізиція).

Відповідно до статті 325 ЦК України суб'єктами права власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.

Таким чином, державна Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати непорушність права приватної власності.

Земельні ділянки, якими володіє позивач ОСОБА_12 і були передані йому у приватну власність за договорами купівлі-продажу від 30.11.2012 року (а.с. 16-17, 18-19), з часу приватизації їх ОСОБА_4 своїх розмірів і конфігурацій не змінили з 1997 року до часу виникнення спору, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю (а.с.10) на ім'я продавця та свідоцтвами про право власності на нерухоме майно (земельні ділянки) на ім'я покупця ОСОБА_3 (а.с. 50, 52): 0,25 га і 0,60 відповідно.

Задовольняючи позов в частині визнання незаконним та скасування рішення Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року №546/13/V, суд виходив з того, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи свої повноваження, зобов'язані в першу чергу дотримуватися Конституції України, інакше відповідно до частини десятої статі 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Частиною другою статті 16 ЦК України визначається, що визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, є способом захисту прав та інтересів.

Оскаржуване рішення Бабайківської сільської ради є незаконним, оскільки ним передано у власність відповідачеві ОСОБА_1 частину земельних наділів, які є приватною власністю за результатами приватизації у 1997-1998 роках, здійсненої ОСОБА_4 з наступним відчуженням земельних ділянок позивачеві ОСОБА_3 разом з розміщеними на них будівлями і спорудами 30.11.2012 року.

Також, суд виходив з того, що порушене органом місцевого самоврядування права також гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист людини та основоположних свобод, оскільки підпадає під визначення "майно" в розумінні вказаної норми Конвенції, і цього "майна" позивач був частково позбавлений на підставі оскаржуваного рішення Бабайківської сільської ради від 25.07.2008 року.

Суд зазначає, що без сумніву право позивача на власність зазнало втручання, яке прирівнюється до "позбавлення" власності в розумінні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Суд керувався тим, що першою та найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів".

Необхідність застосування положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час вирішення справи обумовлене статтею 8 ЦПК України та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Так, у справі "Рисовський проти України" (RYSOVSKYY v. UKRAINE), №29979/04, рішення від 20.01.2011 року Європейський Суд (ЄСПЛ) зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не повинні виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

У цьому випадку Бабайківська сільська рада всупереч принципу "належного врядування" не спромоглася виправити допущені помилки, зокрема ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Відповідно до статі 1 Першого протоколу до Конвенції втручання у майнові права допускається лише в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Правомірність такого втручання перевіряється застосуванням алгоритму, виведеному ЄСПЛ у своїй практиці, відповідно до якого втручання має бути законним, повинно переслідувати легітимну мету (в інтересах суспільства) та забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної людини.

Суд дійшов переконання, що втручання у майнове право позивача було непропорційним.

Викладені судом аналіз норм та відповідні ним обставини справи дають підстави дійти висновку про необхідність задоволення позовних вимог також і в частині визнання недійсним та скасування державної реєстрації Державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га серії НОМЕР_19 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/V, а також в частині визнання недійсним та скасування державної реєстрації Державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,4489 га серії НОМЕР_20 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер НОМЕР_4, виданого на ім'я ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/V.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 88 ЦПК України, суд виходив з того, що ризик будь-якої помилки органу виконавчої влади повинен покладатися на саму державу, а самі помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вона стосується, а тому витрати позивача зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Претензії представника відповідача щодо правильності оплати позовної заяви судовим збором вирішені ухвалою суду від 30.11.2016 року (а.с.87-89).

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 61, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати рішення сесії Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/V в частині надання ОСОБА_1 у власність земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (присадибна ділянка) та площею 0,4489 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_17

Визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/V.

Визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,4489 га серії НОМЕР_3 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер НОМЕР_4, виданого на ім'я ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/V.

Стягнути з Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 551,20 грн. в порядку відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області Ю.О. Бойко