Справа № 697/516/15-ц
№ пров. 4-с/697/2/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

Головуючого судді Хорошун О.В.

За участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

Представника скаржника ОСОБА_2

Представника Канівського міськрайонного ВДВС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каневі Черкаської області скаргу ОСОБА_4 на постанову державного виконавця,

в с т а н о в и в :

26 жовтня 2015 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на постанови державного виконавця Канівського МВДВС про арешт коштів та майна боржника від 12 жовтня 2016 р. за виконавчим провадженням про звернення стягнення з ПАТ «Державний ОСОБА_5 України» на предмет іпотеки за іпотечним договором № 2365/001 від 08 серпня 2008 р.

В обґрунтування зазначених вимог вказав, що заочним рішенням Канівського міськрайонного суду від 22 травня 2015 р. у справі № 697/516/15-ц, 28 липня 2016 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки для задоволення грошових вимог за кредитним договором в сумі 1490166 грн. 12 коп., визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки 1480870 грн., стягнуто з нього на користь позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 3654 грн.

Постановою ВДВС Канівського МРУЮ від 10 червня 2016 р. відкрито виконавче провадження № 51397067 про звернення стягнення на предмет іпотеки комплекс, що складає: складське приміщення цегляне загальною площею 111,5 м. кв. та склади тари металеві загальною площею 458,4 м. кв., для задоволення грошових вимог банку в сумі 1490166 грн. 12 коп.

В межах виконавчого провадження № 51397067 державний виконавець постановами від 12 жовтня 2016 р. наклав арешт на все майно та на кошти, що містяться на рахунках № 0778 в Філії Черкаське ОУ АТ Ощадбанк та №№ 0615, 8115 в Черкаському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», які він використовує як приватний підприємець.

Крім того, він звернувся до Канівського міськрайонного суду з заявою про перегляд заочного рішення, а тому виконавець повинен відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Вважає, що вказані дії виконавця по накладенню арешту на все майно та грошові кошти в межах виконавчого провадження № 51397067 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вчинені ним з порушенням норм закону, прав боржника та третіх осіб, а тому постанови від 12 жовтня 2016 року повинні бути скасовані.

Враховуючи викладене просив визнати неправомірними та скасувати: постанову Канівського ВДВС про арешт коштів боржника від 12 жовтня 2016 р. за виконавчим провадженням № 51397067; постанову Канівського ВДВС про арешт майна боржника від 12 жовтня 2016 р. за виконавчим провадженням № 51397067.

В судовому засіданні представником скаржника ОСОБА_2 підтримано первісну скаргу та подано заяву про доповнення скарги, в якій остання просить визнати бездіяльність ВДВС Канівського МРУЮ щодо неповернення виконавчих документів до суду незаконними, та зобовязати ДВС повернути до Канівського міськрайонного суду виконавчі листи №697/516/15-ц, видані на виконання заочного рішення, заява щодо перегляду якого на даний час переглядається судом. Визнати неправомірними та скасувати: постанову Канівського ВДВС про арешт коштів боржника від 12 жовтня 2016 р. за виконавчим провадженням № 51397067; постанову Канівського ВДВС про арешт майна боржника від 12 жовтня 2016 р. за виконавчим провадженням № 51397067.

Представник Канівського міськрайонного ВДВС ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнала та вважає її безпідставною, а дії скаржника спрямовані на ухилення від виконання рішення суду. Просить відмовити в її задоволенні повністю.

Представник ПАТ «Державний ОСОБА_5 банк України» - ОСОБА_6 в судовому засіданні скаргу не підтримав.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги та матеріали зведених виконавчих проваджень приходить до наступного.

Згідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби при примусовому виконанні судових рішень.

За приписами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 387 ЦПК).

Судом при розгляді скарги встановлено, що заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2015 р. позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки для задоволення грошових вимог за кредитним договором в сумі 1490166 грн. 12 коп., визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки 1480870 грн. та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 3654 грн. (а. с. 5 7)

03 липня 2015 р. Канівським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 2365/001 від 08 серпня 2008 р. комплекс, що складає: складське приміщення цегляне загальною площею 115, 5 м. кв.; склади тари металеві загальною площею 458,4 кв.м. розташовані за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Леніна,139, та належить на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_4 для задоволення грошових вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 1490166,12 грн. (а.с.8)

03 липня 2015 р. Канівським міськрайонним судом Черкаської області видано ще один виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судового збору в сумі 3654 грн.

Частинами 2, 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року із змінами і доповненнями, яка діяла на час виникнення спірних відносин), яка визначає підстави для відкриття виконавчого провадження, передбачено, що у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Постановою державного виконавця ВДВС Канівського МУЮ від 10 червня 2016 р. відкрито виконавче провадження № 51397067 про примусове виконання виконавчого листа № 697/516/15-ц виданого 03 липня 2015 р. Канівським міськрайонним судом Черкаської області про звернення стягнення з ОСОБА_4 на предмет іпотеки за іпотечним договором № 2365/001 від 08 серпня 2008 р. комплекс, що складає: складське приміщення цегляне загальною площею 115, 5 м. кв.; склади тари металеві загальною площею 458,4 кв.м. розташовані за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Леніна,139, та належить на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_4 для задоволення грошових вимог ПАТ «Державний ОСОБА_5 України» в сумі 1490166,12 грн. та надано строк для добровільного виконання до 16 червня 2016 р. (а. с. 9)

Постановою державного виконавця ВДВС Канівського МУЮ від 10 червня 2016 р. відкрито виконавче провадження № 51396246 про примусове виконання виконавчого листа № 697/516/15-ц виданого 03 липня 2015 р. Канівським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_4 судового збору в сумі 3654 грн. та надано строк для добровільного виконання до 16 червня 2016 р. (а.с.10).

17.06.2016 р. (а.с.91) державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 149016,61 грн., яка супровідним листом направлена боржнику.

17.06.2016 р. начальником Канівського міськрайонного відділу ДВС винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. Постанова мотивована тим, що на виконанні у ВДВС перебуває два виконавчі провадження про стягнення коштів з ОСОБА_4, а тому на підставі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження №51397076 приєднати до виконавчого провадження № 52646000 (а.с.101).

Крім цього, 17.06.2016 р. начальником Канівського міськрайонного відділу ДВС винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. Постанова мотивована тим, що на виконанні у ВДВС перебуває два виконавчі провадження про стягнення коштів з ОСОБА_4, а тому на підставі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження №51396246 приєднано до виконавчого провадження №52646000 (а.с.101).

22.07.2016 р. (а.с.90) державним виконавцем складено Акт опису і арешту майна у присутності боржника ОСОБА_4, зокрема, складське приміщення цегляне, одноповерхове, знаходиться у м.Каневі по вул. Леніна, 139. Склад тари металевий, одноповерховий, знаходиться у м.Каневі, вул. Леніна, 139. Будівлі, розташовані на земельній ділянці площею 4832 кв.м., якою боржник користується на підставі договору оренди.

28 липня 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області про перегляд заочного рішення у справ № 697/516/15-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до нього про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки за кредитним договором. (а. с.11,12)

14.09.2016 р. ОСОБА_4 звернувся до ВДВС Канівського МУЮ про зупинення виконавчого провадження до вирішення Канівським міськрайонним судом питання про перегляд заочного рішення, відповідно до поданої ним заяви. (а.с.14)

Згідно відповіді Канівського міськрайонного суду від 16.09.2016 р., станом на дату надання відповіді, заява про перегляд заочного рішення не розглянута, у зв'язку з хворобою судді доповідача у справі. (а.с.13)

Постановою начальника Канівського МВ ДВС від 12 жовтня 2016 р. в межах виконавчого провадження № 51397067, відкритого на підставі виконавчого листа № 697/516/15-ц від 03 липня 2015 р., накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках № 0778 в Філії Черкаського ОУ АТ Ощадбанк м. Черкаси, МФО 354507, № № 0615, 8115 в Черкаському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Черкаси, МФО 354347, що належить боржнику ОСОБА_4 в межах суми 153236 грн. 01 коп.

Зі змісту приведеної постанови вбачається, що щодо боржника відкрито зведене виконавче провадження, за яким підлягає стягненню 1643402 грн. 13 коп., з них за рахунок заставного майна 1490166 грн. 12 коп., а решта за рахунок будь-якого майна та коштів.

Скаржник вважає дії виконавця по накладенню арешту на все майно та грошові кошти, в межах виконавчого провадження № 51397067 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вчинені державним виконавцем з порушенням норм закону, в всупереч способу, встановленому виконавчим документом, є неспівмірним заходом примусового виконання рішення обсягу вимог за рішенням, а сума, що підлягає стягненню, зазначена в оскаржуваній постанові, не відповідає реальній заборгованості за виконавчим провадженням, арешт накладено на все майно та грошові кошти в розмірах та обсягах, які перевищують суму боргових зобовязань.

Крім того, арештовані державним виконавцем розрахункові рахунки використовуються заявником не як фізичною особою, боржником за виконавчим провадженням № 51397067, а як субєктом господарської діяльності приватним підприємцем.

Судом встановлено, що при винесенні приведеної постанови державний виконавець керувався ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року із змінами і доповненнями, яка діяла на час виникнення спірних відносин), ст. 56 Закону України «Про банк та банківську діяльність» (а. с. 15)

Ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

ст. 56 Закону України «Про банк та банківську діяльність» - право клієнта на інформацію.

Аналізуючи положення ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» суд вважає, що дії державного виконавця при накладенні арешту на майно боржника ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження № 51397067 про звернення стягнення на предмет іпотеки вчинені з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, який становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, а також витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Так звернення стягнення проводиться на предмет іпотеки за іпотечним договором № 2365/001 від 08 серпня 2008 р. комплекс, що складає: складське приміщення цегляне загальною площею 115,5 кв.м.; склади тари металеві загальною площею 458,4 кв.м. розташовані за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Леніна,139, та належить на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_4 для задоволення грошових вимог ПАТ «Державний ОСОБА_5 України» в сумі 1490166,12 грн., а тому сума виконавчого збору становить 10 % від вартості цього майна і складає 149016,61 грн. + 100 грн. витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій + 3654 грн. судового збору, за виконавчим листом + 365,40 (10% виконавчого збору) + 100 грн. витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій = 153236,01 грн.

Суд не може погодитися з доводами представника скаржника в частині, що арештовані державним виконавцем розрахункові рахунки використовуються заявником не як фізичною особою, боржником за виконавчим провадженням № 51397067, а як субєктом господарської діяльності приватним підприємцем, а тому проведений арешт є незаконним, оскільки такі доводи спростовуються положеннями ч.4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення, арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

При цьому, положення Закону України «Про виконавче провадження» та інші нормативно-правові акти України не містять заборони накладення арешту на розрахункові рахунки фізичної особи підприємця.

Суд вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги заяви про доповнення скарги в частині визнання бездіяльності ВДВС Канівського МРУЮ щодо неповернення виконавчих документів до суду незаконною та зобовязання ДВС повернути до Канівського міськрайонного суду виконавчі листи №697/516/15-ц, видані на виконання заочного рішення, заява щодо перегляду якого на даний час переглядається судом, з огляду на наступне.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу регламентовані ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав положеннями ст. 48 цього Закону.

Так, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред'явив виконавчий документ до виконання.

Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене, вивчивши матеріали скарги та зведеного виконавчого провадження, суд вважає, що у державного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчих документів як за ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» так і ст. 48 цього Закону, оскільки положення цих статей не передбачають таку підставу для повернення виконавчого документа як подання заяви про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в цілому.

Керуючись ст. 209, 386 389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року із змінами і доповненнями), суд

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову державного виконавця відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О . В . Хорошун