КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4124/16-ц
Провадження № 2/488/512/17 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

В складі: судді Лазаревої Г.М.

при секретарі Бондарь Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської обласної державної адміністрації, третьої особи Миколаївської міської ради «про визнання незаконним та скасування розпорядження» поновлення на посаді, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

07.11.2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що працював головним лікарем Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 з 19.08.2013 р. по 19.08.2016 р. на підставі контракту укладеного 19.08.2013 р. між ним та відповідачем, контракт був укладений строком до 19.08.2016 р.

18 серпня 2016 р. відповідачем було видано розпорядження № 204-рк про звільнення його з посади головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 з 19 серпня 2016 року у звязку з закінченням терміну дії контракту.

Позивач вважає оскаржуване розпорядження незаконним, таким, що прийнято відповідачем з порушенням норм матеріального права, а саме ст. 19 Конституції України, ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 4 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоровя, затвердженого Постановою КМУ від 16 жовтня 2014 року № 642, Положення «Про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області», затвердженого рішенням обласної ради від 21 листопада 2008 р. № 24 з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. П.5 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що серед повноважень голів місцевих державних адміністрацій закріплено право укладати та розривати контракти з керівниками підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління відповідної місцевої державної адміністрації, а відповідачем було звільнено позивача, що не передбачено вказаною нормою.

П.3.5.Положення «Про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установі організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області», затвердженого рішенням обласної ради від 21 листопада 2008 року № 24 із змінами та доповненнями передбачено, що з метою забезпечення постійного управління підприємствами, установами і організаціями, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, у міжсесійний період на підставі особистої заяви відповідного керівника голова облдержадміністрації вирішує питання про його звільнення шляхом розірвання укладеного контракту, а також у разі закінчення терміну дії контракту… голова облдержадміністрації вирішує питання про його звільнення та наступним розглядом цього питання на черговій сесії обласної ради. Так як вказане положення не є нормативно-правовим актом, то позивач вважає, що відповідач повинен був керуватися нормами закону «Про місцеві державні адміністрації». Таким чином позивач вважає, що приймаючи оскаржуване розпорядження на підставі п. 3.5 вказаного Положення, відповідачем порушено підпункт 5 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Крім того п. 3.1. зазначеного вище положення передбачено, що рішення про звільнення відповідного керівника установи, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, приймається обласною радою виключно на її пленарному засіданні.

Тому вважає, що приймаючи оскаржуване Розпорядження на підставі п.3.5. вказаного Положення, відповідачем порушено підпункт 5 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Крім того, так як Миколаївською обласною радою не приймалось рішення про звільнення позивача, то вважає, що це також свідчить про порушення процедури звільнення та, як наслідок, протиправність оскаржуваного розпорядження.

Також відповідачем, вважає, було порушено п. 4.1. Положення, яким передбачено, що у випадку прийняття обласною радою рішення про припинення трудових відносин із керівником підприємства, установи і організації, що належить до спільної власності сіл, селищ, міст Миколаївської області, або у випадках, передбачених пунктами 3.4., 3.5. цього Положення, та в інших випадках, передбачених нормами Кодексу законів про працю України, головою обласної адміністрації приймається розпорядження про виконуючого обовязки керівника відповідного підприємства, установи і організації. Так як з аналізу п. 4.1. вказаного Положення вбачається, що Відповідач мав право приймати розпорядження про виконуючого обовязки керівника відповідної установи виключно на підставі прийняття обласною радою рішення про припинення трудових відносин із керівником підприємства, а обласна рада рішення про припинення трудових відносин з позивачем не приймала.

З тих підстав, що відповідно до п.4 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоровя, затвердженого постановою КМУ від 16 жовтня 2014 року № 642, якщо після закінчення строку дії контракту трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія контракту вважається продовженою відповідно до закону, вважає розпорядження відповідача «Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, ч.3 ст. 32 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі, коли роботодавець в особі Миколаївської обласної ради не бажає продовжити контракт, позивач має бути про це попереджений за два місяці. Доказів про попередження від Миколаївської обласної ради позивач не отримував, що є порушенням трудового законодавства, а тому, вважає, і порядку звільнення.

Крім того позивач просить поновити строк звернення до суду з тих підстав, що з оскаржуваним розпорядженням був ознайомлений 19.08.2016 р., 23.08.2016 р. звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з відповідним позовом, однак у відкритті провадження було відмовлено ухвалою від 24.10.2016 року та розяснено, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

На підставі зазначеного просив :

1.Визнати поважною причину пропуску строку для подання даної позовної заяви, поновити даний строк,

2.визнати незаконним та скасувати розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 18.08.2016 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1»,

3.визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 на підставі розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 18 серпня 2016 року та поновити позивача на посаді головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні,

4. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді,

5. Стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період вимушеного прогулу, 6. Визнати недійсним запис у трудовій книжці про оскаржуване звільнення ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, посилаючись на підстави зазначені в позові.

Представник відповідача заперечував щодо правомірності заявлених позивачем вимог, посилаючись на правомірність оскаржуваного позивачем розпорядження відповідача про звільнення позивача.

Представник третьої особи пояснив, що вважає позовні вимоги безпідставними, посилався на підставі наданих письмових пояснень.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини :

Як вбачається з розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 18.08.2016 р. № 204-рк відповідно до п.2 ст. 36 Кодексу законів про працю України ОСОБА_2 було звільнено з посади головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 19 серпня 2016 р. у звязку із закінченням терміну дії контракту

Як вбачається з копії контракту від 19 серпня 2013 року останній був укладений між Миколаївською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_2. Відповідно до зазначеного контракту позивача було найнято на посаду головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 на термін з 19.08.2013 року по 19.08.2016 р.

Відповідно до п.2.11 контракту «Орган управління майном звільняє Керівника в порядку, затвердженому Власником». Відповідно до п.7.2. контракту органом управління майном є Миколаївська обласна державна адміністрація.

Відповідно до п. 5.2.а. Контракту цей контракт припиняється після закінчення терміну його дії.

Період роботи позивача на посаді головного лікаря психіатричної лікарні підтверджена також копією трудової книжки.

27 жовтня 2016 року позивачеві було направлено матеріали ухвали від 24 жовтня 2016 р. про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської обласної державної адміністрації про визнання незаконним і скасування розпорядження від 18.08.2016 р. № 204-рк.

Відповідно до листа Миколаївської обласної ради від 10.01.2017 р. протягом 2016 року Миколаївської обласною радою не приймалися рішення про продовження трудових відносин з головним лікарем Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 ОСОБА_2

Відповідно до листа голови облдержадміністрації ОСОБА_2 від 20.05.2016 р. останньому було надіслано повідомлення про закінчення 19 серпня 2016 року терміну дії укладеного з ним контракту та проінформовано про оголошення конкурсного відбору на заміщення посади головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1.

Як вбачається з п. 3.5. Положення «Про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ і організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області від 21 листопада 2008 року № 24 з наступними змінами від 10 червня 2016 р. :

«З метою забезпечення постійного управління підприємствами, установами і організаціями, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, у міжсесійний період з наступним розглядом на черговій сесії обласної ради голова облдержадміністрації звільняє керівників підприємств, установ і організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, та розриває з ними контракт (у разі наявності) :

У разі непродовження обласною радою трудових відносин з відповідним керівником.

За таких обставин вбачається не протиріччя вказаного пункту положення змісту п.3.1 цього ж Положення, а передбачення окремого випадку звільнення керівників у міжсесійний період.

Стосовно тверджень позивача про протиріччя оскаржуваного Розпорядження про звільнення Конституції та ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», то вбачається також хибність даного твердження з тих підстав, що словосполучення «вирішення питання про звільнення» відповідних керівників міститься в редакції відповідного Положення Миколаївської обласної ради в редакції на 21.11.2008 р., станом на дату звільнення позивача відповідний п.3.5 положення вже було викладено в новій зазначеній в рішенні редакції та не містить повноваження голови облдержадміністрації «Вирішувати питання про звільнення», а передбачає його право звільняти відповідних керівників.

З приводу тверджень про триваючий характер трудових правовідносин позивача, то останнє також спростовується відповідними пунктами Положення, а саме :

Відповідно до п. 2.11. : В разі якщо обласною радою не буде прийнято рішення про продовження трудових відносин, закінчення терміну дії контракту є безумовною підставою для звільнення керівника підприємства, установи і організації, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст Миколаївської області.

Відповідно до п. 2.12. Положення ; «Переукладання (продовження) контракту з керівником підприємства, установи і організації, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, відбувається в разі прийняття обласною радою рішення про продовження трудових відносин з керівником шляхом підписання контракту на новий термін.

З досліджених матеріалів справи вбачається відсутність такого рішення.

Тобто посилання позивача на ст. 36 КЗпП України та ст. 39-1 КЗпП України стосовно тієї обставини, що трудові відносини тривали і жодна із сторін не ставила вимоги про їх припинення не підтверджені обставинами справи, а саме відносинами сторін, з яких вбачається намір роботодавця щодо звільнення працівника оформлений наказом про звільнення, так як вказані норми пов'язують продовження трудових відносин не лише з фактом того, що вони тривають, а і з наявністю обставин відсутності вимоги хоча б однієї з сторін щодо їх припинення. Ту обставину, що згідно тверджень представника позивача, позивач не отримував попередження про наступне звільнення суд не приймає до уваги в звязку з тим, що діючим законодавством не передбачене згадане попередження як обовязкова умова розірвання контракту у разі закінчення строку його дії.

З приводу тієї обставини, що на дату розгляду даної справи відсутнє рішення Миколаївської обласної ради стосовно розгляду питання про звільнення позивача, з причин необхідності доопрацювання документів наданих для розгляду цього питання, відсутності кворуму для ухвалення рішення радою (що підтверджено матеріалами справи та поясненнями сторін), то вбачається відсутність в чинному законодавстві певного терміну для ухвалення радою згаданого питання, крім того, зі згаданого

п. 2.11. Положення… від 21.11.2008 р. вбачається безумовність закінчення терміну дії контракту як підстави для звільнення керівника підприємства, установи і організації, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області.

За таких обставин, виходячи з матеріалів справи та положень закону суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі строкового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до ст. 36 п. 2 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимоги про їх припинення.

Відповідно до п. 2 ст. 23 КзпП України трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ст. 39-1 КзпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 ст. 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Згідно до матеріалів справи вбачається намір роботодавця, тобто відповідача щодо припинення трудових відносин з позивачем оформлений наказом про звільнення прийнятим згідно діючого законодавства та умов укладеного контракту.

З приводу позовної вимоги про визнання поважною причину пропуску строку для подання позовної заяви та поновлення строку для предявлення даного позову з тих підстав, що позивач 23 серпня 2016 помилково звернувся з зазначеним позовом до Окружного адміністративного суду, ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі отримав 27 жовтня 2016 р., то, зважаючи на доведеність даних обставин матеріалами справи, відсутність заперечень осіб, які приймали участь у справі стосовно даної вимоги, вбачаються підстави для задоволення даної вимоги.

З приводу інших вимог позивача, крім визнання незаконним та скасування розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 18.08.2016 р. № 204-рк Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1, то вбачається висновок про їх безпідставність з тієї причини, що суд прийшов до висновку про правомірність наказу про звільнення позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 73, 60, 61, 209, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати поважною причину пропуску строку для подання даної позовної заяви, поновивши строк для предявлення даного позову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Миколаївської обласної державної адміністрації, третьої особи Миколаївської міської ради «про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання недійсним запису у трудовій книжці про звільнення» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції в 10-денний строк.

Суддя: Г.М. Лазарева