Справа № 442/5358/16-ц
Провадження № 4-с/442/38/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про повернення виконавчого документу, за участю зацікавлених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 року скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця ВДВС Дрогобицького МУЮ ОСОБА_3 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2014 року неправомірними, скасувавши його постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2014 року та відновити виконавче провадження. В обґрунтування наведеного покликається на те, що на виконанні у відділі ДВС Дрогобицького МУЮ перебувало виконавче провадження з приводу виконання судового наказу у справі №442/7791/13-ц про стягнення заборгованості за спожитий газ з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму 1723,68 грн. та 114,70 грн. судового збору. 26.12.2014 року ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, яку ними отримано 26.07.2016 року. Вважають, що така винесена з порушенням норм закону, оскільки державним виконавцем не вжито усіх необхідних заходів для виконання виконавчого документу.

Дана скарга вже перебувала на розгляді в Дрогобицькому міськрайонному суді, 16.01.2017 року Апеляційним судом Львівської області було скасовано ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 14.09.2016 року у даній справі з підстав передчасності висновку суду, оскільки під час розгляду справи не були витребувані матеріали виконавчого провадження, не зясовано дотримання строку звернення до суду, а також не залучені зацікавлені особи.

В судове засідання представник скаржника не зявився, просив розглядати справу у його відсутності.

Представник зацікавленої особи - державний виконавець не з»явився, подавши при попередньому розгляді справи письмове заперечення проти скарги, зокрема з тих підстав, що у звязку з відсутністю ідентифікаційного номеру боржника, який в свою чергу не наданий Дрогобицькою ОДПІ, не має можливості перевірити наявність відкритих рахунків у боржника та інших доходів, майна на території України. Разом з тим, не виявлено майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Зацікавлені особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на розгляд справи не зявилися, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про таке, а тому суд визнав їх неявку неповажною.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

26.12.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №44983554 про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме судового наказу №442/7791/13-ц, виданого 13.12.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Львівгаз» 1723,68 грн. заборгованості та 114,70 грн. судового збору.

Оскаржувану постанову скаржник отримав 26.07.2016 року вх. №Лв 11098-16 (а.с.4-), до суду звернувся 10.08.2016 року (а.с.1- штамп вхідної кореспонденції суду), а отже згідно вимог ч.1 ст.385 ЦПК України з урахуванням вихідних днів та терміну поштових відправлень, строк для звернення до суду із скаргою не пропущений.

Відповідно до ст.11 Закону України „Про виконавче провадження", що діяла в редакції на час винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як на одну з підстав для винесення оскаржуваної постанови, про що зазначено в самій постанові, державний виконавець покликається на те, що ним було скеровано запит в Дрогобицьку ОДПІ №Д-7/09-13/5411, від 27.05.2014 року про надання ідентифікаційних кодів боржників, 12.06.2014 року у ВДВС Дрогобицького МРУЮ надійшла відповідь №4644/9/18-2016 Дрогобицької ОДПІ про відмову у видачі ідентифікаційних кодів (а.с.16). Однак, таке не заслуговує на увагу, оскільки відповідь відносно загального кола запитуваних ідентифікаційних номерів боржників була надана 12.06.2014 року (а.с.16), а запит скеровано стосовно боржника ОСОБА_6, за наявності у виконавчому документі також боржника ОСОБА_7, лише 12.11.2014 року (а.с.17), тобто після отримання відповіді. Відтак, суд позбавлений можливість вважати такий доказ належним та допустимим у розумінні вимог цивільно-процесуального законодавства.

Відтак, покликання в запереченні на скаргу, що відмова органу податкової інспекції про надання ідентифікаційного номеру боржника, стала підставою для відсутності можливості перевірити наявність відкритих рахунків у боржника на території України, встановити місце праці, а також накласти арешти на майно боржника, не може слугувати єдиною підставою для припинення провадження, здіснення будь яких виконавчих дій та повернення виконавчого документу стягувачу.

Більше того, зокрема, за п. 3 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження», з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тобто такий ідентифікаційний номер боржника, державний виконавець мав можливість також отримати безпосередньо від боржника. Слід також враховувати те, що в матеріалах оглянутого виконавчого провадження не вбачається свідомого ухилення боржника від виконання судового наказу.

Також, як вбачається з акта від 20.12.2014 року, складеного державним виконавцем за місцем проживання боржника, де не виявлено майно, на яке може бути звернено стягнення (а.с.18), такий не відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний акт складений державним виконавцем за відсутності представника стягувача і незаінтересованих осіб та в такому не зазначена адреса, за якою встановлено, що в боржника відсутнє майно для реалізації в рахунок погашення боргу.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України в абз. 1 п. 20 своєї постанови від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (що відповідає п. 2 ч. 1 ст. 47 цього Закону у чинній редакції), виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Однак, державним виконавцем не вжито всіх передбачених законом дій для виконання рішення суду, не залучено до таких дій стягувача, також суду не надано доказів про обізнаність боржників з виконавчим провадженням, оскільки постанова про відкриття провадження винесена лише щодо одного боржника ОСОБА_8 з приводу солідарного стягнення боргу.Таким чином державним виконавцем не вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» не зважаючи на наявність у боржника майна, у зв'язку з тим порушено права стягувача на отримання коштів, а відтак дії державного виконавця є неправомірними, а винесена постанова за їх результатом є необґрунтована, а тому дії державного виконавця по їх винесенню необхідно визнати незаконними, а постанову скасувати.

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року розяснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин суд дійшов висновку про визнання дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними, скасування оскаржуваної постанови та відновлення виконавчого провадження щодо виконання судового наказу №442/7791/13-ц, від 13.12.2013 року.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги. Виходячи з наведеного, суд стягує судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп. в редакції Закону України « Про судовий збір» станом на день подачі скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Скаргу задоволити.

Визнати дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького управління юстиції ОСОБА_3 при винесені постанови ВП41983554, про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2014 року неправомірними та скасувати таку постанову.

Зобов'язати відділ Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вчинити дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження з приводу виконання судового наказу №442/7791/13-ц, виданого 13.12.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

Стягнути з відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя: А.П. Хомик