Номер провадження 22-ц/788/679/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 лютого 2017 року

в цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

09 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтовував тим, що 21 квітня 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір доручення, за умовами якого ОСОБА_5 було доручено внести у касу ФОП ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 63067,72 грн. за поставлений товар та отримати підтверджуючий документ про виконання розрахункової операції. Відповідач не надав документів про виконання доручення, фактично привласнив отримані за договором поставки кошти, звернення про повернення грошової суми ігнорує. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 кошти у розмірі 63067,72 грн. та судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду, оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на неповне встановлення обставин справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки наданих доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішеня, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами. При цьому вважає, що надав достатньо доказів по справі, які підтверджують, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються договором доручення, невиконання умов якого щодо внесення коштів відповідачем стали підставою для звернення до суду.

Заслухавши доповідь судді -доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог ФОП ОСОБА_3 та вважав, що шкоди позивачу у даному випадку завдано не було.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2015 року сторони уклали договір доручення (на внесення грошових коштів) за умовами якого, ОСОБА_5 було доручено вчинити від імені ФОП ОСОБА_3 юридичні дії спрямовані на належне та своєчасне виконання довірителем зобовязань щодо оплати поставленої продукції по договору поставки № 754/13 від 08 серпня 2013 року укладеного позивачем з ФОП ОСОБА_6, а саме: здійснити внесення грошових коштів у розмірі 63067,72 грн. до каси постачальника - ФОП ОСОБА_6, отримати в останнього розрахунковий документ на підтвердження внесення коштів за поставлений товар та передати його довірителю без зволікання, а саме не пізніше наступного робочого дня після отримання коштів (а.с. 6).

Отримання коштів у вказаному у договорі розмірі підтверджується товарним чеком від 21 квітня 2015 року та визнається відповідачем (а.с. 8, 36 37).

В обумовлений сторонами строк відповідач не передав позивачу розрахунковий документ на підтвердження внесення коштів в касу постачальника - ФОП ОСОБА_6 за поставлений товар.

З огляду на зазначене вбачається, що між сторонами виник спір у звязку з невиконанням відповідачем умов договору доручення.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Стаття 1006 ЦК України містить норми щодо обов'язків повіреного. Так, повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження своїх позовних вимог ФОП ОСОБА_3 надав до суду договір доручення від 21 квітня 2015 року та товарний чек на виплату відповідачу коштів у розмірі 63067,72 грн. Разом з тим, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами свої заперечення про те, що отримані грошові кошти ним були внесені до каси ФОП ОСОБА_6, оскільки відповідно до п. 2.1.4 договору доручення він зобовязався отримати для довірителя у постачальника розрахунковий документ на підтвердженя внесених коштів за поставлений товар.

Встановлено, що розрахункового документу, який підтвердив виконання доручення, повірений не надав своєму довірителю.

За таких обставин, посилання відповідача на виконання своїх зобов'язань за договором є необґрунтованими та безпідставними.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не проаналізував суть зобов'язання, що виникло між сторонами згідно з договором, та передчасно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Не може бути підставою для відмови у позові та обставина, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2016 року у справі № 592/6067/15-к кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України було закрито у звязку з відмовою потерпілого ФОП ОСОБА_6 від обвинувачення у даному кримінальному провадженні, тобто вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 191 КК України доведена не була, оскільки вбачається, що у даному випадку між сторонами виникли цивільні правовідносини, які регулюються договором доручення, а не правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої злочином.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України)

Таким чином, за наявності письмових доказів, які свідчать про отримання грошових коштів від довірителя за договором доручення та не доведення факту виконання наданого доручення, зокрема, внесення грошових коштів у касу постачальника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ФОП ОСОБА_3

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 630,68 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 640 грн. за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 63067,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1270,68 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: