№ 336/3298/16-ц
пр. № 2 /336/77/2017
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкова М.А., при секретарі Когут С.І. за участю прокурора Калініченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав.

В позові зазначає, що з 2004 року по липень 2012 року позивач ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, 06.11.2005 року у позивача та відповідача народилась донька ОСОБА_3.

З Липня 2012р. шлюбні відносини сторін фактично припинилися, донька залишилась жити з позивачем. Відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. ОСОБА_3 є ученицею 4-Б класу Запорізької гімназії № 25 Гуманітарного профілю Запорізької міської ради Запорізької області.

Посилаючись на довідку № 470 від 19.05.2016р. складеною класним керівником та підписаною Директором Запорізької гімназії № 25 Гуманітарного профілю Запорізької міської ради Запорізької області, позивач вказує, що батько ОСОБА_2, жодного разу у школі не з'являвся, батьківських зборів не відвідує, шкільним життям та поведінкою дитини не цікавиться. Також позивач зазначає, що за медичною допомогою завжди зверталася мати ОСОБА_4, та виконувала всі призначення лікаря в повному обсязі. Коли ОСОБА_3 хворіла ОСОБА_1 зверталася за грошовою допомогою до ОСОБА_2, і він завжди відмовляв у допомозі.

Посилаючись на той факт, що відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги донці ОСОБА_3, не бере участі у її вихованні, не надав дозволу на виїзд доньки на відпочинок до Іспанія, позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача.

В судовому засіданні призначеному на 12.04.2017 року позивач, ОСОБА_1 подала заяву про затвердження мирової угоди, що була укладена 11.04.2017 року між позивачем та відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд затвердити мирову угоду, що була укладена 11.04.2017 року між позивачем та відповідачем.

Прокурор в судовому засіданні проти затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі не заперечував, вважав її такою, що відповідає інтересам малолітньої дитини.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Перевіривши обґрунтованість заяв матеріалами справи суд приходить до висновку про можливість затвердження мирової угоди виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина повинна зростати в умовах турботи, а завданням Сімейного Кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням,можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Питання взаємовідносин між батьками та дитиною також регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема статтями 151, 153, 157159, якими передбачено, що мати та батько мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

При цьому необхідно врахувати, що відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадках, коли дитина досягла зазначеного віку, її місце проживання визначається за спільною згодою батьків і самої дитини. Крім того, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції).

Як встановлено судом та перевірено доказами, що 06.11.2005 року народилась ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про народження серія 1-ЖС № 016565, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за № 1441.

Згідно довідки про склад сімї, що видана ОСОБА_1 24.05.2016 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матірю за адресою м. Запоріжжя вул. Агрономічна, 28.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 6) встановлено право кожного громадянина на справедливий судовий розгляд у розумні строки, громадянин також не повинен тривалий час залишатися в невизначеному стані відносно результатів розгляду його справи.

Статтею 31 ЦПК України визначено право сторін укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Положення ст. 175 ЦПК України передбачають, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

12.04.2017 року позивачем до суду подана мирова угода, яку сторони просять суд затвердити.

Судом перевірено та встановлено, що заяви про затвердження мирової угоди та сама угода укладена між сторонами по справі: позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2, цивільна дієздатність яких не обмежена, стосується лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для визнання мирової угоди судом.

Пунктом 4, ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом. Відповідно до ст. 206 ЦПК України - у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись 151, 153, 157-159, 160 СК України, ст. 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства», 3,11,31,175,п. 4 ст. 205, 206, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати мирову угоду укладену 11.04.2017 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в цивільній справі за позовом заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав. А саме:

«1. Цей договір укладено для визначення з ким буде проживати ОСОБА_2 ОСОБА_5 народження, (далі також «ДИТИНА»), яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з БАТЬКІВ, хто буде жити окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання ДИТИНИ. Факт батьківства підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС № 016565 від 22 грудня 2005 року виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

2. Місце проживання ДИТИНИ СТОРОНИ визначили місце проживання МАТЕРІ: м. Запоріжжя, вул. Аграномічна, буд.28. У разі зміни місця проживання ДИТИНИ у межах Запорізької області МАТИ зобов'язана засобами поштового зв'язку повідомити БАТЬКУ повне нове місце проживання ДИТИНИ не менш ніж за десять днів до моменту запланованої зміни.

3. БАТЬКО має право безперешкодно відвідувати ДИТИНУ за місцем її проживання, або спілкуватися з ДИТИНОЮ без присутності МАТЕРІ поза місцем проживання ДИТИНИ, у будь які дні за попередньою домовленістю з МАТІР'Ю. Спілкування БАТЬКА з ДИТИНОЮ у святкові дні здійснюється за домовленістю з МАТІР'Ю.

4. З метою оздоровлення ДИТИНИ БАТЬКО має право щороку спільно відпочивати з ДИТИНОЮ без присутності МАТЕРІ 21 (двадцять один) календарний день. У разі одночасного відпочинку кожного з БАТЬКІВ перевага надається тому з БАТЬКІВ хто виїжджає відпочивати за кордон. За умови одночасного відпочинку за кордоном перевага надається відпочинку з МАТІР'Ю.

5. Цей договір не є згодою МАТЕРІ, БАТЬКА на тимчасовий виїзд ДИТИНИ, чи виїзд ДИТИНИ на постійне місце проживання за кордон у супроводі одного з БАТЬКІВ/ без БАТЬКІВ. БАТЬКИ зобов'язуються у встановленому чинним законодавством України надавати згоду на виїзд ДИТИНИ за кордон з метою відпочинку, або самостійний виїзд ДИТИНИ з організованою групою дітей на відпочинок, змагання тощо.

6. БАТЬКО має право безперешкодно спілкуватися з ДИТИНОЮ у сприятливий для неї час засобами телефонного зв'язку, через мережу інтернет, та поштою.

7. БАТЬКО має право безперешкодно відвідувати будь які шкільні/навчальні, та поза Гякільні зібрання, гуртки, заходи, які проводяться за участі ДИТИНИ, або для забезпечення її v інтересів.

8. БАТЬКО, МАТІР зобов'язуються не чинити перешкод для спілкування ДИТИНИ з бабою, дідом з іншими членами сім'ї та родичами.

9. БАТЬКО зобов'язується щомісяця сплачувати аліменти на утримання ДИТИНИ 1000 (одна тисяча) грн.. без урахування додаткових витрат на утримання ДИТИНИ.

10. Умови участі БАТЬКА у матеріальному забезпеченні та утриманні ДИТИНИ визначаються, про те не обмежуються, укладеним між БАТЬКАМИ договором про сплату аліментів.

11. БАТЬКО зобов'язаний брати спільну та рівну з МАТІРЮ участь у додаткових витратах на ДИТИНУ, що викликані додатковими обставинами (розвитком здібностей, хворобою тощо) за попередньою домовленістю СТОРІН.

12. БАТЬКИ зобов'язуються повідомляти один одного про будь-які обставини, що мають суттєве значення для належного виконання СТОРОНАМИ своїх обов'язків за договором.

13. Інші питання виховання ДИТИНИ вирішуються між БАТЬКАМИ виходячи з інтересів ДИТИНИ, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

14. Цей договір є укладеним з моменту його підписання СТОРОНАМИ і дійсний до досягнення ДИТИНОЮ повноліття.

15. Всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору, та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього договору, вирішуються СТОРОНАМИ шляхом переговорів, а у разі не досягнення згоди - у судовому порядку відповідно чинного законодавства України.

16. Всі доповнення, зміни, додатки, акти до цього договору мають юридичну силу, якщо вони оформленні в письмовій формі і належним чином підписані СТОРОНАМИ і є невід'ємною частиною даного договору.

17. Цей договір складено українською мовою у двох примірниках, для кожної із СТОРІН. Кожний примірник цього договору має однакову юридичну силу.»

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Голубкова М.А.