У х в а л а

іменем україни

06 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г.,Ступак О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про захист прав споживачів банківських послуг, нарахування та виплату процентів за користування грошовими коштами, за касаційною скаргоюПублічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на рішення Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Платинум Банк» в якому просив стягнути на його користь за договором про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00272812 від 25 червня 2014 року проценти за вкладом у розмірі 1570,19 доларів США та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з повернення вкладу у розмірі 367,87 доларів США, а за договором про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00368424 від 25 червня 2015 року проценти за вкладом у розмірі 886,78 доларів США та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з повернення вкладу у розмірі 207,76 доларів США.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що між ним та відповідачем були укладені вищевказані договори про розміщення вкладів. Він свої зобов'язання за договорами виконав, а відповідач не виконав його вимоги повернути всю суму, а тому кошти були стягнуті з відповідача рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року у справі № 204/5327/15-ц.

Відповідач виконав зазначене рішення через касу банка у період с 11 липня по 18 липня 2016 року. Таким чином, відповідач повернув йому заборгованість за вкладами та нараховані проценти за вкладами (12,7% річних) і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з повернення вкладів із розрахунку по 07 серпня 2015 року. Оскільки банк суму заборгованості за вкладами вчасно не виплатив, то закінчення терміну дії договору не свідчить про припинення зобов'язання і не звільняє банк від сплати відсотків за весь час перебування грошових коштів у відповідача.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Платинум Банк» на користь ОСОБА_4 три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з повернення вкладу за договором про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00272812 від 25 червня 2014 року у розмірі 367,87 доларів США та за договором про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00368424 від 25 червня 2015 року у розмірі 207,76 долара США, а всього 575,63 доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2016 року, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення процентів за вкладами скасовано та задоволено позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Стягнути з ПАТ «Платинум Банк» на користь ОСОБА_4 по договору про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00272812 від 25 червня 2014 року проценти за користування вкладом в сумі 1570 доларів США 19 центів та по договору розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00368424 від 25 червня 2015 року проценти за користування вкладом в сумі 886 доларів США 78 центів.

Стягнуто з ПАТ «Платинум Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 1027,39 грн.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позовні вимоги щодо стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з повернення вкладу за договорами про розміщення вкладів передбачених положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Разом з тим, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову про стягнення з відповідача процентів за вкладами, апеляційний суд виходив із того, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Згідно із ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Враховуючи те, що відповідач виконав рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року через касу банка у період с 11 липня 2016 року по 18 липня 2016 року і повернув позивачу заборгованість за вкладами та нараховані проценти (12,7 % річних) і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з повернення вкладів із розрахунку по 7 серпня 2015 року, позовні вимоги по договорам про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00272812 від 25 червня 2014 року проценти за користування вкладом в сумі 1570 доларів США 19 центів та по договору розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00368424 від 25 червня 2015 проценти за користування вкладом в сумі 886 доларів США 78 центів апеляційним судом задоволені обґрунтовано.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року в частині задоволення позову та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В. Маляренко Ю.Г. Іваненко О.В. Ступак