САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/1116/17
Провадження № 2/206/583/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"10" травня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 68610,00 грн., мотивуючи тим, що між ним, відповідачем та третьою особою було досягнуто усної домовленості про придбання ним у них електричних акумуляторів різної ємкості до автомобілів. Грошові кошти на придбання акумуляторів в розмірі 68610,00 грн. він перерахував на платіжну картку відповідача. До теперішнього часу акумулятори йому поставлені не були, а тому відповідачка набула грошові кошти без достатньої правової підстави та відмовляється їх повертати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та уточнив обставини справи, зазначивши, що позовну заяву складав адвокат та помилково зазначив, що відповідачка була однією із сторін усної домовленості щодо доставки акумуляторів. Насправді, домовленість щодо придбання та доставки акумуляторів існувала тільки між ним та третьою особою ОСОБА_4. Коли він в квітні 2016 року домовився з ОСОБА_4 про купівлю в нього акумуляторів, то останній попросив перерахувати кошти не на його рахунок, а на рахунок ОСОБА_3 Виходячи з того, що він вже неодноразово на протязі декількох років співпрацював з ОСОБА_4 та йому довіряв, тому перерахував гроші на той рахунок, який той просив. ОСОБА_3 він ніколи не бачив, тому вона не будучи стороною ніякої угоди безпідставно набула грошові кошти, що належать йому та відмовляється їх повертати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати, які повязані з явкою до суду.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала, тому судом справа розглянута на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності відповідача у заочному порядку.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухав доводи позивача та його представника, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до дубліката квитанції №ICKTG1006ORVFZ.1 від 06 жовтня 2016 року позивач перерахував на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 28415,00 грн. з призначенням платежу «поповнення картки/рахунку» та відповідно до дубліката квитанції №G1130OEC4Y від 30 листопада 2016 року позивач перерахував на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 40195,00 грн. з призначенням платежу «поповнення картки/рахунку» (а.с. 7,8).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13.

Таким чином, обов'язковою умовою, з якою законодавець пов'язує виникнення даного виду зобов'язань, є відсутність правової підстави для набуття, збереження майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте або збережене особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом, іншим правовим актом чи правочином.

Так, зважаючи на доводи позивача про відсутність між ним та ОСОБА_3 будь-яких правовідносин та відсутність в матеріалах справи доказів, які б це спростовували, суд приходить до висновку, що в даному випадку правова підстава для набуття та збереження грошових коштів, які позивач перерахував на рахунок відповідача, відсутня, тому відповідач зобов'язана повернути позивачу зазначені кошти.

Що стосується вимог про стягнення судових витрат, то суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 ст. 79 ЦПК передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно частини 3 даної статті, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Позивачем на підтвердження понесених витрат, що повязані з явкою до суду було надано два чека про придбання бензину на суму 242,10 грн. та газу на суму 166,20 грн.

Однак, на думку суду, витрати позивача на придбання палива не можливо віднести до витрат, що повязані з явкою до суду, оскільки вищезазначені чеки лише свідчать про сам факт придбання палива, а не те, що позивач був вимушений нести ці витрати у звязку з розглядом дійсної справи.

Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 686,10 грн.

Керуючись ст. ст. 209,212-215,224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 68610 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 686,11 грн.

В частині стягнення витрат, що пов'язані з явкою до суду - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя С. В. Зайченко