"17" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
при секретарі Гноілек М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 29 716 грн. 34 коп., що включає: 1 000 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день написання позову становить 26 307 грн. 41 коп., інфляційні збитки в сумі 2 726 грн. 41 коп., 3 % річних у розмірі 682 грн. 52 коп., та стягнути судові витрати.
Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач 01 вересня 2013 року взяв у нього в борг 1 000 доларів США, про що надав розписку, та зобов'язався повернути позику 04 січня 2016 року, проте по даний час кошти не повернув.
Він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням добровільно повернути борг, телефонував йому, але відповідач на його прохання не реагує, гроші не повертає.
На час подання позову станом на 15.12.2016 року курс НБУ визначено за 100 дол. США - 2630,7416 грн., у зв'язку з чим сума боргу становить 26 307 грн. 41 коп. Крім того, відповідач за невиконання зобов'язань повинен сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних.
В судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки відповідача суд повідомлено не було.
Позивач суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як убачається із тексту розписки датованої 01.09.2013 року, відповідач позичив у позивача кошти в сумі 8 000 грн., що в еквіваленті 1 000 дол. США, та зобов'язувався повернути 1 000 дол. США 04 січня 2016 року (а.с. 3).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 99 Конституції України та Указу Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25 серпня 1996 року, грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня.
Про отримання відповідачем від позивача коштів за вищевказаним договором позики в сумі 8000 грн., що еквівалентно 1000 дол. США, свідчить видана ОСОБА_2 розписка від 01 вересня 2013 року (а.с. 12).
Як убачається із матеріалів справи, борг по розписці від 01.09.2013 року в сумі 1000 дол. США відповідачем по даний час не повернутий.
Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
За нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На день ухвалення рішення офіційний курс валют встановлений Національним банком України складає за 1 дол. США - 26,9887 грн.
У зв'язку з цим, борг за договором позики в сумі 1 000 дол. США в еквіваленті національної валюти становить 26 988 грн. 70 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи заявлені вимоги, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з 05.01.2016 р. по 15.12.2016 року за 346 днів - 766 грн. 66 коп. (26 988,70 грн. х (3 : 365 : 100) х 346). При цьому позивачем заявлена сума 3 % річних у розмірі 682 грн. 52 коп., тому вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.
Разом з тим, в частині заявлених вимог про стягнення суми інфляції слід відмовити, оскільки положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції у даному випадку на спірні правовідносини не поширюються, так як за договором позики кошти стягуються в іноземній валюті, а саме в доларах США, тому індекс інфляції, що існує в Україні щодо національної грошової одиниці гривні не може поширюватися на будь-яку іншу іноземну валюту, у тому числі і на долар США.
У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано.
За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 533, 625, 629, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-64, 79, 80, 81, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 01.09.2013 року у розмірі 26 988 грн. 70 коп., три відсотки річних за прострочення сплати боргу у розмірі 682 грн. 52 коп. та судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., а всього суму 28 222 (двадцять вісім тисяч двісті двадцять дві) грн. 42 коп.
У решті заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дніпровського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя