Справа № 495/2806/16-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
09 лютого 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого - судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі Мамончик К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Факторинг Про» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу,
Представник позивача у судове засідання не зявився, представив заяву, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутністю.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був неодноразово сповіщений належним чином, що підтверджується особистим підписом у судових розписках, причини неявки суду не повідомив. (а.с. 42, 46).
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом з розпискою, а у випадках встановлених цим Кодексом з копіями документів, надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи, що відповідач був належним чином завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи, і не зявився в судове засідання, суд вважає за необхідним відповідно до ч.9 ст.76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача.
Таким чином, відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
В судовому засіданні встановлено, що 12.10.2012 року о 11 год. 15 хв. на перехресті автодоріг Одеса-Білгород-Дністровський та Авангард-Сухий лиман сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_3 власником якого є ОСОБА_2.
Віповідно до ч.ч. 3. 4 cт. 61 ЦП К України, обставини, встановлені, зокрема, судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ та постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2012 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.
На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Iveco», д/н НОМЕР_5 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Україна», що підтверджується договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/1209169 від 17.03.2012 року.
ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про перерахування страхового відшкодування, так як відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 КУпАП згідно Постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності.
На підставі звіту від 31.10.2012 року фахівцем відділу врегулювання ПрАТ «СК «Україна» був складений страховий акт № 2012-12-12/011 від 13.12.2012 року та був виведений розрахунок розміру страхового відшкодування пошкодженого автомобіля ОСОБА_2
Відповідно до ст. 38-1.1 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: «У разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до пункту 8 договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АВ/1209169, водійський стаж водія забезпеченого транспортного засобу має становити не менше трьох років.
З тимчасового дозволу на керування транспортним засобом АБ № 232067 та Заяви про настання страхового випадку вбачається, що водійське посвідчення було видано 12.12,2009р та на момент ДТП водійський стаж відповідача складав менше 3 років.
17 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Факторинг Про» та Приватним акціонерним товариством «Україна» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників.
Згідно п.1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно п. 1 ст. 1078 ЦПК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк а якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Враховуючи вищенаведене, право вимоги до Відповідача перейшло Позивачу згідно Договору № 1/Г від 17.12.2015 р. про надання фінансових послуг факторингу та Додатку № 1 до цього договору.
Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист Претензію № 105 У.К. від 30.03.2016 відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування у досудовому порядку про що свідчить реєстр листів. Відповідач жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив.
Згідно статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи».
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах Фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно узагальнень Верховного Суду України судової практики з розгляду цивільних справ, що виникають із договорів страхування від 11.11.2011 року, різницю між сумою відшкодування, визначеною Законом України «Про страхування» та фактичним розміром збитків, які підтверджуються належними та допустимими доказами по справі, суди постановляють стягнути з особи, винної у заподіянні збитків, яка і притягується до участі у розгляді справи як співвідповідач. У випадках, коли позивачем предявлені позовні вимоги лише до страховика, і в суді не порушувалося питання про залученні справи особи, винної в заподіянні збитків, суди робили правильні висновки про відмову у задоволенні позовних вимог, розмір яких перевищував ліміти відповідальності страховика.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ також вказує на правильність висновку апеляційних судів в тому, якщо доведений розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, суди першої інстанції необґрунтовано стягують з винної особи суму на відшкодування відновлювального ремонту.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому вони підлягають повному задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст. 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Факторинг Про» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: