Справа № 481/1399/16-ц
Провадж.№ 2/481/8/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря Гулий С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Новобузька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа Новобузька державна нотаріальна контора Миколаївської області, про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

позивачі звернулися до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовною заявою та уточненням до неї, якою просять суд ухвалити рішення, яким поновити їм строк звернення до суду, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВЕМ № 489643 від 26.12.2006 року зареєстрованого в реєстрі за № 1508, після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 16,67 га, яка розташована в межах території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, що видане ОСОБА_3; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки: серії НОМЕР_1 від 23.11.2007 року, виданий ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕМ № 489643 від 26.12.2006 року на земельну ділянку площею 16.20 га, розташованої на території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, серії НОМЕР_2 від 23.11.2007 року , виданий ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕМ № 489643 від 26.12.2006 року на земельну ділянку площею 0,39 га, розташованої на території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та серії НОМЕР_3 від 23.11.2007 року, виданий ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕМ № 489643 від 26.12.2006 року на земельну ділянку площею 0,08 га, розташованої на території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та витребувати у ОСОБА_3 згадані державні акти. Свої вимоги мотивують тим, що їх бабуся ОСОБА_4 за життя отримала у власність земельну ділянку площею 16,67 га в межах території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. ІНФОРМАЦІЯ_5 їх бабуся ОСОБА_4 померла. Усе спадкове майно після її смерті успадкувала відповідачка ОСОБА_3, яка є сестрою померлої. А їх батько як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері був усунутий від спадкування, оскільки на момент відкриття спадщини фізично не міг подати заяви про її прийняття, так як ще у 1987 році пішов з дому і не повернувся, з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності. Тривалий час вони сподівалися, що їх батько все ж повернеться додому. Пізніше їх мама ОСОБА_5 неодноразово зверталася до правоохоронних органів з проханням вжити заходів щодо встановлення місця перебування свого чоловіка. В результаті правоохоронними органами було встановлено, що їх батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та був похований як невідома особа. Таким чином про смерть

-2-

батька позивачам стало відомо у результаті проведення розшукових дій 23 травня 2016 року, а 26 травня 2016 року їм було видано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 37 років, про що 24 березня 1995 року складено відповідний актовий запис № 1431. Далі з метою отримання свідоцтва про прийняття спадщини за правом представлення після смерті бабці позивачі звернулися до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області, у чому їм було відмовлено у зв'язку з тим, що таке свідоцтво вже видане відповідачці ОСОБА_3 Крім цього таке свідоцтво, як стверджують позивачі було видано з порушенням, оскільки нотаріусом не встановлено факту родинних відносин померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки у їх прізвищах наявні помилки, а саме: дошлюбне прізвище померлої ОСОБА_4 зазначене як «ОСОБА_4», а не «ОСОБА_4». А відтак позивачі змушені звертатися до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7, подав до суду письмове заперечення на позов, в якому вказує на його необґрунтованості, оскільки на теперішній час вказані земельні ділянки належать відповідачу ОСОБА_3 на праві власності на земельну ділянку на підставі державних актів серії НОМЕР_3, серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 від 23.11.2007 року. Наявність розбіжностей у написанні дошлюбного прізвища спадкодавця ОСОБА_4 та спадкоємця ОСОБА_3, на думку представника відповідача, не може бути підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, оскільки таке не спростовує та не позбавляє права ОСОБА_3 на спадкування та фактично позивачі визнають родинність стосунків даних осіб, проте шукають формальні підстави. Крім цього позивачі, будучи повнолітніми особами батька не розшукували, питання щодо його визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім або померлим не порушували перед судом та він таким не визнавався, позивачі були обізнані про прийняття та оформлення спадщини відповідачкою ОСОБА_3 та їх матір - ОСОБА_5, як представник за довіреністю відповідачки, ще й здійснювала оформлення цієї спадщини. Отже, фактично не прийнявши спадщину та не заявивши про таке право, пропустивши строк для її прийняття без поважних причин, який судом ще не визнано як пропущений з поважних причин та додатковий строк їм не встановлений, позивачі вже ставлять вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності.

Крім цього представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, якою просить суд встановити родинні стосунки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася у с. Садове Володимирівського району Миколаївської області, з ОСОБА_4 померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Новоюр'ївка Новобузького району Миколаївської області (актовий запис про смерть № 3 від 14.02.2006 року) на рівні рідних сестер. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася у с. Садове Володимирівського району Миколаївської області. Батьком позивача ОСОБА_3 є ОСОБА_11, а матір'ю - ОСОБА_12. Втім, у документах, що підтверджують родинні стосунки позивача ОСОБА_3 та його батьків при їх видачі було допущено помилки, у тому числі через переклад з російської мови на українську. Так, в свідоцтві про народження батька позивача вказано на російській мові - ОСОБА_11, в свідоцтві про смерть матері на російській мові зазначено - ОСОБА_12. У свідоцтві про народження позивача допущено було помилки та позивачку зазначено як ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а датою реєстрації народження заявника вказано 13.11.1936 року, в графі батьки вказано - батько ОСОБА_11, мати ОСОБА_12. Копія свідоцтва про народження додається. У ОСОБА_3 також була рідна сестра - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_4 двічі перебувала у шлюбі та дівоче прізвище ОСОБА_4 змінювала на «ОСОБА_4», а згодом - на «ОСОБА_4». Втім, у свідоцтві про народження ОСОБА_4 (дівоче прізвище - ОСОБА_4 на російській мові) було допущено помилки, а саме зазначено ОСОБА_4,

-3-

ІНФОРМАЦІЯ_4, тоді як померла народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, при цьому батьками зазначено - ОСОБА_11 та ОСОБА_12, тоді як прізвище померлої вказано не за батьком як ОСОБА_11, а за матір'ю -ОСОБА_12, що також було вчинено через помилки у написанні та помилки у перекладі. Після померлої ОСОБА_4 ОСОБА_3 успадкувала майно на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕМ 489643 від 26.12.1006 року за реєстровим номером 1508. Отже, розбіжності в написанні не спростовують родинних стосунків спадкоємця ОСОБА_3 та спадкодавця ОСОБА_4 та очевидним є те, що вони виникли через допущення помилок в перекладі та написанні. На такі розбіжності в написанні імен та прізвищ її та спадкодавця ОСОБА_3 звернула увагу лише після ознайомлення з первісним позовом, оскільки спадщину вона оформлювала через свого представника - ОСОБА_5, яка є рідною матір'ю позивачів за первісним позовом. Отримавши усну консультацію у іншого нотаріуса у м. Кривому Розі ОСОБА_3 було роз яснено, що невеликі розбіжності, якщо вони не ставлять під сумнів родинні стосунки, допускаються.

Представник третьої особи, Новобузької державної нотаріальної контори, у судовому засіданні пояснила, що нотаріус при видачі оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину за законом діяв чітко у відповідності до норм чинного законодавства, наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не перевіряв (та і не повинен був), оскільки відповідачка ОСОБА_6 у своїй заяві, поданій до нотаріальної контори вказала про їх відсутність. Крім цього підтвердила, що на момент відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 у позивачів за первісним позовом не було права на спадкування, воно у них виникло лише у 2016 році, після отримання свідоцтва про смерть батька - спадкоємця першої черги після смерті матері.

В судовому засіданні позивачі за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та їх представник ОСОБА_21, уточнені позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у первісній позовній заяві. Зустрічний позов визнали в повному обсязі та проти його задоволення не заперечують. Просять суд первісний та зустрічний позови задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7, позовні вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у зустрічній позовній заяві. Вимоги первісного позову не визнав, вважає його необґрунтованим та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду письмовому запереченні на позов. Просить суд у задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши та проаналізувавши усі докази по справі в їх сукупності, суд вважає первісний та зустрічний позови обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено документально, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла бабуся позивачів за первісним позовом та рідна сестра відповідачки за первісним позовом ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилася спадщина на її майно, яке складалося також і з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 16,67 га, яка розташована на території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (кадастрові номери НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори звернулася її сестра ОСОБА_3 як спадкоємиця за законом другої черги (спадкова справа №206/2006 року), у якій також вказала на відсутність інших спадкоємців.

26 грудня 2006 року державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВЕМ № 489643 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 16,67 га, яка розташована у межах території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

-4-

Статтею 1223 ч.2 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності обставин, які є підставою для звільнення від доказування.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6, як спадкоємець першої черги після смерті матері ОСОБА_4, ще у 1987 році з метою уникнення кримінальної відповідальності залишив місце свого постійного проживання, що у АДРЕСА_1, зник у невідомому напрямку та перебував у розшуку.

16 травня 2016 року до Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області звернулася мати позивачів за первісним позовом ОСОБА_5 із заявою щодо розшуку свого чоловіка ОСОБА_6

При проведені розшукових заходів було встановлено схожість ОСОБА_6 із невстановленим чоловіком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у другій міській лікарні м. Миколаїв, та по речах якого ОСОБА_5 впізнала свого чоловіка ОСОБА_6

Таким чином 26 травня 2016 року позивачами за первісним позовом та їх матір'ю було отримано лікарське свідоцтво про смерть № 474, згідно із яким встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

На підставі такого лікарського свідоцтва 15 червня 2016 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7, яким підтверджено той факт, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 37 років, актовий запис № 1431.

Судом встановлено та підтверджено документально, той факт, що позивачі за первісним позовом: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними доньками ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Отримавши документальне підтвердження смерті свого батька, позивачі за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабці ОСОБА_4, на підставі ст. 1266 ч.1 ЦК України, так як їх батько ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 був спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_3, згідно ст. 1261 ЦК України, та на момент її смерті вже був померлим.

Однак нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області позивача за первісним позовом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабці ОСОБА_4, оскільки таке вже видано сестрі померлої ОСОБА_3 як спадкоємиці другої черги.

Крім цього, допитана в судовому засіданні як свідок мати позивачів за первісним позовом ОСОБА_5, підтвердила той факт, що її чоловік ОСОБА_6 переховувався від органів внутрішніх справ та перебував у розшуку. Після спливу декількох років його відсутності, вона зверталася до міліції із заявами про встановлення його місця перебування, однак жодних дій з боку міліції не було вчинено. Тільки у 2016 році, коли вона в черговий раз звернулася із письмовою заявою до міліції, їй повідомили, що при проведені розшукових заходів було встановлено схожість ОСОБА_6 із невстановленим чоловіком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у другій міській лікарні м. Миколаїв, та по речах якого вона впізнала свого чоловіка ОСОБА_6 Протягом свого життя останній не хворів, тому вона і не припускала, що він міг померти та все чекала на нього та к само як і чекала на нього його мати - померла ОСОБА_4 Також свідок підтвердила, що їй було відомо про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 і що ОСОБА_3 подала заяву про її прийняття, проте вона нічого не могла зробити в той час, оскільки у них із доньками не було відомостей про її чоловіка та батька ОСОБА_6 Сама ОСОБА_3 також знала про існування спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_4, та успадковуючи її майно у вигляді земельної ділянки, вона розуміла, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 являється її син ОСОБА_6

Згідно до ч.2 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Якщо спадкоємець виражає бажання відмовитися від спадщини, він зобов'язаний подати заяву про відмову від спадщини в строк шість місяців в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини.

Судом не встановлено та сторонами не доведено наявності будь-якої заяви ОСОБА_6 як єдиного спадкоємця першої черги після смерті матері ОСОБА_4 та позивачів як спадкоємців першої черги за правом представлення про відмову від своїх спадкових прав.

Таким чином, судом встановлено, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги за правом представлення були позивачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, однак фізично не могли реалізувати свої права на спадкування за правом представлення та подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки не мали на те юридичної підстави, так як на той момент місце перебування їхнього батька не було відомим, а тим більше не було відомостей про його смерть.

Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як роз'яснює, п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й з інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Цивільним кодексом України встановлено черговість спадкування за законом та визначено коло спадкоємців, які входять до кожної із черг.

Так, позивачі за первісним позов: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в силу ст. 1266 ЦК України, входять до кола спадкоємців першої черги після смерті бабці ОСОБА_4, а відповідачка за первісним позовом ОСОБА_3 входить до кола спадкоємців другої черги, а відтак не мала права на спадкування після смерті ОСОБА_4

Судом критично оцінюється твердження представника відповідача за первісним позовом щодо передчасності позовних вимог позивачів за первісним позовом, а відтак їх безпідставності, оскільки задоволення вимог за первісним позовом аж ніяк не позбавляє позивачів можливості в подальшому звернутися до суду із позовними вимогами про визначення їм додаткового строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті бабці ОСОБА_4 за правом представлення.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності до заявлених вимог позивачів за первісним позовом, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня,

-6-

коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи з порушенням її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини їх порушення. Саме на таке застосування відповідних норм вказує Верховний Суд України в постанові від 29.10.2014 р. у справі № 6-152цс14.

Позивачам за первісним позовом було відомо про відкриття спадщини після смерті бабці ОСОБА_4, однак з об'єктивних причин вони не могли звернутися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за правом представлення після її смерті, оскільки на той момент їм не було відомо про смерть батька як спадкоємця першої черги після смерті його матері, а відтак і юридичних підстав для такого звернення у них не було.

Таким чином, беручи до уваги усе вищевикладене, суд вважає за необхідне поновити позивачам строк звернення до суду за захистом своїх прав як спадкоємців після смерті бабці, та не вбачає підстав для застосування позовної давності у даній справі.

З приводу вимог за зустрічним позовом, та згідно положень ст.174 ЦПК України, якою визначено, що в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав, постановляє рішення про задоволення позову.

Судом в судовому засіданні встановлено факт визнання відповідачами за зустрічним позовом: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимог зустрічного позову.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася у с. Садове Володимирівського району Миколаївської області, її батьком були ОСОБА_11, а матір'ю - ОСОБА_12, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8, у якому було допущено помилки, у тому числі через переклад з російської мови на українську.

Так, у свідоцтві про народження батька позивача за зустрічним позовом вказано на російській мові - ОСОБА_11, в свідоцтві про смерть матері на російській мові зазначено - ОСОБА_12.

У свідоцтві про народження позивача допущено помилки та зазначено її як ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а датою реєстрації народження заявника вказано 13.11.1936 року, в графі батьки вказано - батько ОСОБА_11, мати ОСОБА_12.

У позивачки ОСОБА_3 також була рідна сестра - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

ОСОБА_4 двічі перебувала у шлюбі та дівоче прізвище ОСОБА_4 (російською мовою ОСОБА_4) змінювала на «ОСОБА_4», а згодом - на «ОСОБА_4», що підтверджується копією рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 31.10.2016 року у справі № 481/1028/16-ц та копією свідоцтва про одруження НОМЕР_9.

Однак, у свідоцтві про народження ОСОБА_4 (дівоче прізвище - ОСОБА_4 на російській мові) було допущено помилки, а саме зазначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, тоді як померла народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, при цьому батьками зазначено - ОСОБА_11 та ОСОБА_12, тоді як прізвище померлої вказано не за батьком як ОСОБА_11, а за матір'ю -ОСОБА_12, що також було вчинено через помилки у написанні та помилки у перекладі.

Таким чином, суд, заслухавши думку сторін з приводу заявлених вимог за зустрічним позовом, проаналізувавши усі докази по справі в їх сукупності, що стосуються зустрічного позову, вважає за необхідне його задовольнити та встановити родинні стосунки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася у с. Садове Володимирівського району Миколаївської області, з ОСОБА_4 померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Новоюр'ївка Новобузького району Миколаївської області (актовий запис про смерть № 3 від

-7-

14.02.2006 року) на рівні рідних сестер.

За таких встановлених обставин справи, суд вважає причину пропуску позивачами за первісним позовом строку звернення до суду за захистом своїх прав поважною, первісний та зустрічний позови обґрунтованими та такими, які підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3-6, 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити. Поновити позивачам за первісним позовом: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк звернення до суду.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВЕМ № 489643 від 26.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1508, та виданого ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 16,67 га, яка розташована в межах території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 23.11.2007 року , виданий ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕМ № 489643 від 26.12.2006 року на земельну ділянку площею 16.20 га, розташованої на території Новоюр ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 23.11.2007 року, виданий ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕМ № 489643 від 26.12.2006 року на земельну ділянку площею 0,39 га, розташованої на території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 23.11.2007 року, виданий ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕМ № 489643 від 26.12.2006 року на земельну ділянку площею 0,08 га, розташованої на території Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 826 гривень та на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 826 гривень.

Зустрічний позов задовольнити. Встановити родинні стосунки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася у с. Садове Володимирівського району Миколаївської області, з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Новоюр'ївка Новобузького району Миколаївської області (актовий запис про смерть № 3 від 14.02.2006 року) на рівні рідних сестер.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 320 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ