УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк» (далі - ПАТ «Кредит Європа Банк», банк) звернулося до суду з указаним позовом, який уточнило в процесі розгляду справи, та остаточно просило стягнути з ОСОБА_5 на свою користь заборгованість в сумі 65 357,26 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн.

На обґрунтування позовних вимог ПАТ «Кредит ЄвропаБанк» посилалося на те, що 07 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Кредит Європа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Кредит ЄвропаБанк», та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту №00010-ML-74, згідно умов якого банк надав відповідачу на умовах повернення, строковості, платності споживчий кредит у розмірі 100 000,00 доларів США строком користування 120 місяців із сплатою 12,95% річних.

Крім того, 11 грудня 2013 року між сторонами було укладено додатковий договір до кредитного договору, відповідно до умов якого сторони домовились, що відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 0,0001% річних протягом 3 місяців з дати, наступної після підписання цього додаткового договору, та 12,95% річних - починаючи з дати спливу зазначеного строку.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, у зв'язку із чим станом на 02 лютого 2016 року утворилася вказана вище заборгованість, ПАТ «Кредит Європа Банк» просило задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 квітня

2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованість за кредитним договором № 00010-ML-274

від 17 березня 2008 року у розмірі 65 357 доларів США 26 центів, що за курсом НБУ станом на 07 квітня 2016 року складає 1 704 337 грн 48 коп., що складається з наступного: суми основного боргу - 54 870 доларів США 18 центів, що за курсом НБУ станом на 07 квітня 2016 року складає 1 430 863 грн 29 коп.; відсотків - 8 685 доларів США 55 центів, що за курсом НБУ станом

на 07 квітня 2016 року складає 226 495 грн 24 коп.; нарахованої пені - 1 801 долар США 53 центи, що за курсом НБУ станом на 07 квітня 2016 року складає 46 978 грн 94 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 квітня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахували роз'яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», та виходили з того, що укладаючи кредитний договір відповідач погодився з усіма його істотними умовами, зокрема, й підписавши графік платежів (а. с. 6), та частково здійснював оплату кредитних коштів, а також врахувавши, що вказаний кредитний договір у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача наявної заборгованості за неспростованим розрахунком позивача, який здійснено банком в межах строку позовної давності.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

В.М. Коротун