Справа № 2/331/563/2017
УХВАЛА

17 лютого 2017 рокум. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 комунального підприємства міського електротранспорт « Запоріжелектротранс» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

16.02.2017 р. Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту « Запоріжелектротранс» ( далі ЗКПМЕ « Запоріжелектротранс» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов»язання виконати обов»язок в натурі шляхом виконання будівельно- монтажних робіт з переносу двох опор контактної мережі у зв»язку з проведеним будівництвом надбудови магазинів промислових товарів над підземним переходом на пл. Фестивільній в м. Запоріжжі з двох сторін відповідно до розробденої підприємством проектної документації та за авторським та технічним наглядом ЗКПМЕ « Зпапоріжелектротранс» у строк протягом року з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2017 р. провадження по справі відкрито.

Одночасно, з подачею позову позивач надав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд в рамках зазначеної цивільної справи, з метою забезпечення позову заборонити відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області вчинення дій щодо реалізації з торгів арештованого майна будівлі магазину літ. Б на пр. Соборному , 166 а у м. Запоріжжі, що належить відповідачу ОСОБА_3, в рамках виконавчого провадження № 51700836.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що до подання позову до суду, а саме 3.02.2017 р. підприємство « Запоріжелектротранс» звернулося до відповідача з вимогою про термінове виконання обов»язку перенесення опор контактної мережі відповідно до проектної документації.

7.02.2017 р. відповідач повідомив, що не має можливості вчинити відповідні дії у зв»язку з тим, що побудовані магазини арештовані та готуються на продаж відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження».

Відповідно до наданої копії акту опису та арешту майна від 16.09.2016 р. ВП № 51700836, складеного відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області, описано та накладено арешт на будівлю магазину літ. Б, загальною площею 94,3 кв.м., що знаходиться за адресою : м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166 а та відповідачу заборонено розпорядження та використання, вчинення будь-яких дій, що можуть привести до зниження вартості майна.

Однак, відчуження зазначеного об»єкту нерухомості в рамках проведення виконавчих дій приведе до зміни власника, у якого відсутні обов»язки, та, відповідно, у позивача буде відсутнє право вимоги з перенесення опор контактної мережі відповідно до проектної документації.

Фактично дві опори контактної мережі підприємства « Запоріжелектротранс» знаходяться в середині побудованих магазинів, що створює перешкоди у володінні та користуванні майном підприємства, його обслуговуванні відповідно до встановлених технічних вимог. Також, оскільки опори контактної мережі, на яких змонтовані дроти з напругою 600 Вт та інші елементи, є джерелом підвищеної небезпеки, це створює реальну загрозу для життя та здоров»я людей.

У випадку продажу арештованого майна в рамках відкритого виконавчого провадження, разом з майном відповідача буде продане майно, що належить територіальній громаді м. Запоріжжя, та знаходиться на праві господарського відання у підприємства « Запоріжелектротранс». При цьому, ні територіальна громада м. Запоріжжя, ні підприємство « Запоріжелектротранс» не є боржником за виконавчим провадженням № 51700836.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, матеріали справи, суд вважає заяву позивача такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до розяснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладними чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що захід забезпечення позову, запропонований позивачем, відповідає позовним вимогам, положенням п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України та є співмірним конкретній спірній ситуації, що відповідає вимогам ч.3 ст. 152 ЦПК України.

Такий захід забезпечення позову є необхідним для можливості виконання рішення суду в цій справі.

Так, з наданих суду документів вбачається, що відчуження об»єкту нерухомості, зазначеного в позові, в рамках проведення виконавчих дій приведе до зміни власника, у якого відсутні обов»язки перед позивачем підприємством « Запоріжелектротранс», та, відповідно, у останнього буде відсутнє право вимоги з перенесення опор контактної мережі відповідно до проектної документації.

Судом приймається до уваги той факт, що дві опори контактної мережі підприємства « Запоріжелектротранс» знаходяться в середині побудованих магазинів, що створює перешкоди у володінні та користуванні майном підприємства, його обслуговуванні відповідно до встановлених технічних вимог. Також, оскільки опори контактної мережі, на яких змонтовані дроти з напругою 600 Вт та інші елементи, є джерелом підвищеної небезпеки, це створює реальну загрозу для життя та здоров»я людей.

Таким чином, вчинення дій відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області в рамках примусового виконання ВП № 51700836 шляхом реалізації арештованого майна приведе до зміни власника, що фактично унеможливить виконання рішення у цій справі в разі задоволення позовних вимог , а також до реалізації арештованого майна разом з майном, що належить на праві власності територівальтній громаді м. Запоріжжя ( балансоутримувач підприємство « Запоріжелетротранс».

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 комунального підприємства міського електротранспорту « Запоріжелектротранс» про забезпечення позову задовольнити .

Заборонити відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області ( м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6, ) вчинення дій щодо реалізації з торгів арештованого майна будівлі магазину літ. Б на пр. Соборному, 166 а у м. Запоріжжі, що належить відповідачу ОСОБА_2, в рамках виконавчого провадження № 51700836.

Виконання ухвали доручити відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області ( м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6, )

Копію ухвали суду після її виконання відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України направити відповідачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, тобто в порядку ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік з дня її винесення.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

17.02.2017