Тальнівський районний суд Черкаської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер: 704/84/17

22.02.2017 м.Тальне

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Дьяченко Д.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Тальнівському району Черкаської області,

ВСТАНОВИВ:

До Тальнівського районного суду Черкаської області надійшла вищевказана заява.

Ухвалою судді від 30.01.2017 заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, а саме надання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач 15.02.2017 подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, посилаючись на те, що до позовної заяви додано копію листа держнотаріуса Першої Черкаської держнотконтори від 10.11.2016, в якому зазначено, що у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Суд, вивчивши матеріали поданої заяви зазначає, що відповідно до ст.ст. 49-50 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови у письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження, про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Отже, враховуючи вищевикладене, саме постанова нотаріуса є належним доказом того, що позивач позбавлений можливості одержати свідоцтво про право на спадщину в загальному порядку.

Таким чином позивач не виправив недоліки позовної заяви, тому подана заява не може бути прийнята до провадження суду та підлягає поверненню.

Відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти' Франції від 16.12.1992).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" від 28.10.1998 вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою".

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду з вказаною заявою.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Тальнівському району Черкаської області, вважати неподаною і повернути заявнику.

Розяснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Дьяченко