Справа № 369/6460/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/263/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 09.02.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Данілова О.М., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала наступним:

Рішенням суду від 22 квітня 2016 року розірвано її шлюб з ОСОБА_3 Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Зазначала, що грошей на утримання дитини відповідач не надає, хоча має постійний заробіток. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вказувала, що їх донька потребує додаткових витрат на навчання, оскільки вона є студенткою другого курсу факультету № 2 Національної академії внутрішніх справ за спеціальністю «Правознавство», денної форми. Згідно п. 4.4. Договору № ІД15-480-ю від 06 серпня 2015 року вартість навчання ОСОБА_4 в Національній академії внутрішніх справ України за семестр становить 9 400 грн., тобто 1566,67 грн. на місяць. На думку позивача з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дочки на період навчання у розмірі 3 000 грн. на місяць до досягнення ОСОБА_4 повноліття та додаткові витрати на утримання дитини.

В ході розгляду справи позивач вимоги змінила, збільшивши розмір аліментів, а вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання дитини просила залишити без розгляду. З урахуванням уточнення позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 4566 грн. 67 коп. щомісячно, а також стягувати аліменти у зазначеному розмірі після досягнення дитиною повноліття до закінчення її навчання.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 650 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти у вказаному розмірі на період навчання ОСОБА_4 в Національній академії внутрішніх справ, починаючи з 24 листопада 2016 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення останньою 23 років. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що суд не взяв до уваги той факт, що вартість щомісячного утримання дитини є значно вищим від встановлено судом розміру аліментів, а відповідач за своїм матеріальним станом має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, позивач виходила з вартості такого щомісячного утримання, та зазначала, що відповідач має дохід не менше 20000,00 грн. на місяць, відтак спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В той же час в порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України на підтвердження доводів про матеріальний стан відповідача жодного належного та допустимого доказу надано в ході розгляду справи не було, відтак такі твердження залишилися недоведеними та не могли бути прийняті судом. Натомість з наданої відповідачем довідки вбачається, що він працює у ТОВ «Люко-Плюс» та отримує заробітну плату у розмірі 1419,29 грн. 1500,00 грн. на місяць. Жодного доказу на спростування вказаної інформації матеріали справи не містять, відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави для критичного відношення до неї та прийняття доводів позивача. За таких умов присуджений судом розмір аліментів не може вважатися заниженим по відношенню до розміру доходу відповідача.

У відповідності до положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Хоча у відповідності до положень ст. 183 СК України аліменти на утримання дитини призначаються переважно у частці від доходу одного з батьків, тим не менш положення ст. 184 СК України передбачають за наявності обставин, що мають істотне значення, й можливість стягнення таких аліментів в твердій грошовій сумі. Враховуючи той факт, що позивач просила суд стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі, а відповідач не заперечував проти даного способу стягнення аліментів, колегія суддів апеляційного суду не вбачає порушень прав сторін та вимог закону при обранні такого виду утримання дитини.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, відтак передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.М. Данілов

ОСОБА_5