Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1034/16-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2016 року Публічне Акціонерне Товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі Банк) звернулося до суду з позовом. Банк просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання кредиту у загальному розмірі 9834 грн.38 коп., а саме: 4917,19 грн. донарахованої щомісячної комісії за користування кредитом в період з 08 грудня 2010 року по червень 2014 року, 4917,19 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків та щомісячної комісії станом на 22 лютого 2016 року та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що всупереч умовам укладених між ним та відповідачами кредитного договору та договору поруки від 01.06.2008 року, останні своїх договірних зобовязань належним чином не виконували, у звязку з чим у них перед Банком виникла заборгованість у вказаній вище сумі.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

У поданій апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову. Вважає необґрунтованим висновок суду про порушення Банком строку позовної давності. На думку апелянта, суд не врахував, що рішення суду від 28.04.2011 року про стягнення з відповідачів заборгованості на протязі трьох років не було виконано. В даному випадку немає жодних правових підстав для зарахування заборгованості лише за три останні роки, а саме з грудня 2012 року по грудень 2015 року. А отже, договір є обовязковим для виконання сторонами і взяті на себе зобовязання вони повинні виконувати належним чином та у встановлений строк.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №54-44/08ШД, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 7000 грн. з оплатою по процентній ставці 0,0001% річних (а.с.7-9). ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами, а також сплачувати щомісячну комісію за користування кредитом відповідно до графіка погашення кредиту.

В якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №54-44/08-ШД-П від 13.06.2008 року, згідно з яким остання прийняла на себе зобовязання відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 зобовязань за Кредитним договором (а.с.10-11).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28 квітня 2011 року вже було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси та Кредит» в особі Житомирської обласної дирекції Філії «Центральне РУ» АТ «Банку «Фінанси та Кредит» 5791 грн. 50 коп. заборгованості за основним боргом, станом на 07.12.2010 року, по кредитному договору № 54-44/08-ШД від 13.06.2008 року, 2682 грн. 75 коп. по нарахованій комісії та 8474 грн. 25 коп. по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків та щомісячної комісії, а всього 16948 грн. 50 коп. (а.с.13-14).

Із змісту довідки №23/3-31/6160 від 25.04.2016 року, виданої Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ, вбачається, що борг за вказаним рішенням сплачено ОСОБА_4 в повному обсязі (а.с.84).

04.04.2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» знову порушило перед судом питання про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в розмірі 9834,38 грн., яка включає в себе донараховану щомісячну комісію за користування кредитом в період з 08 грудня 2010 року по червень 2014 року та пеню за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків та щомісячної комісії станом на 22 лютого 2016 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

При цьому судом враховано,що виходячи із системного аналізу ст.ст.525,526,599,611ЦК, змісту п.п.4.7 та 6.1 Кредитного договору можна дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником,не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Разом з тим, як вбачається із розрахунку наданого Банком останній платіж щодо погашення заборгованості по тілу кредиту було здійснено 04.06.2014 року (а.с.5-6).

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

За наведених обставин суд першої інстанції на підставі поданої представником відповідача заяви обґрунтовано вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності. Так, обґрунтовуючи позов, Банк зазначав, що останній платіж по тілу кредиту, на який нараховувалася щомісячна комісія та пеня, внесено відповідачами 04.06.2014 року. А до суду Банк звернувся у березні 2016 року, тобто, пізніше ніж через рік.

У зв»язку з цим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки воно постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: