30.01.2017 Єдиний унікальний номер 205/4061/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та виселення,?

встановив:

25.05.2016 року позивачі звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та виселення.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначили, що 04 серпня 1998 року Постановою №137 дирекції і комітету профспілки ВАТ ДМЗ ім.. Петровського було прийнято рішення про виділення окремих службових квартир робітникам підприємства. Зазначена постанова була прийнята в звязку з закінченням робіт по переобладнанню правого крила гуртожитку №2 по вул.. Ногинській, 53. В постанові №13 зазначені: ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Зазначеною постановою була передана службова квартира під №203 житловою площею 23,4 кв.м.

Після прийняття рішення Ленінським районним судом від 17 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 чинить перешкоди щодо користування спірною квартирою, шляхом недопускання до самого приміщення, також без згоди квартиронаймача допустила проживання в спірному приміщенні ОСОБА_4, який чинить перешкоди в користуванні приміщенням позивачам та порушує громадський порядок.

На підставі вищезазначеного просить вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в житлове приміщення за адресою: м. Дніпро, вул.. Володимира Івасюка, буд.53 кімната 203; зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати у користуванні житловим приміщенням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, вул.. Володимира Івасюка, буд.53 кімната 203 та виселити ОСОБА_4 з житлового приміщення за адресою: м. Дніпро, вул.. Володимира Івасюка, буд.53 кімната 203.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання представник третьої особи: КП «Жилсервіс 5» Дніпропетровської міської ради не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що балансоутримувачем гуртожитку по вул. Ногинська (ОСОБА_7), 53 у м. Дніпропетровську є Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради.

12.08.1998 р. ОСОБА_2 на підставі посвідчення на право заняття службової житлової площі №26/985 було надано житлову площу на період роботи кімнату №203 в гуртожитку по вул. Ногинська,53 у м. Дніпропетровську, на склад: дружина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. /а.с.15/

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року, у задоволенні позову Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовлено повністю./а.с.74-75/

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2016 року, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року залишено без змін./а.с.52-54/

Згідно довідки Комунального підприємства «Жилсервіс-5» за адресою: м. Дніпро, вул. Ногинська (ОСОБА_7), 53, кімн.№203 гурт., зареєстровано чотири особи: ОСОБА_2 Вікторович-01.10.1961 року народження, зареєстрований з 07.12.1998 р.,знятий з реєстрації 20.02.2015 року, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2014р.; анульовано рішення суду з 11.03.2016 року; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за даною адресою з 07.12.1998 року, знята з реєстрації 20.02.2015 року, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2014р.; анульовано рішення суду з 11.03.2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6./а.с.4/

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Новокодацького ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області з заявами про неправомірні дії у відношенні до неї з боку відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4О.(ЖСО №2586 від 20.12.2015 року, ЖСО №2512 від 19.12.2015 року та ЖСО №7590 від 02.04.2016р.)/а.с.95/

Згідно Висновку Новокодацького ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 30.11.2015 року, позивачка ОСОБА_1 звернулась до Ленінського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області та просить ОВС прийняти заходи до її доньки ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул.. Ногинська 53/203, яка 19.12.2015 року близько 09-00 год. не пускала ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, вул.. Ногинська 53/203 та змінила замки на вхідних дверях.

В ході вказаного звернення було встановлено та опитано ОСОБА_3, яка по даному факту пояснила, що за вказаною адресою мешкає разом з чоловіком ОСОБА_4 та двома малолітніми дітьми. З її матір*ю ОСОБА_10 в неї протягом трьох років йде спір, щодо поділу квартири за адресою: вул.. Ногинська, 53/203./а.с.93/

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , яка проживає у сусідній квартирі за адресою: вул.. Ногинська, 53, м. Дніпро, пояснила, що позивачі постійно проживали у спірній квартирі до їх примусового виселення на підставі рішення суду у лютому 2015 року. Також зазначила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 весною 2016 року змінили вхідні двері та замки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, пояснила, що квітні 2016 року позивачка ОСОБА_10 попросила поїхати її до своєї доньки, однак відповідачка ОСОБА_3 тривалий час двері не відкривала, ввійти до квартири вони не змогли, так як у ОСОБА_10 відсутні ключі. Коли ОСОБА_3 відкрила двері, ОСОБА_1 попросила передати ключі від спірної квартири, на що ОСОБА_3 відмовила та почала кричати та телефонувати ОСОБА_4

Суд критично ставиться до показів ОСОБА_13, оскільки фактично даний свідок може підтвердити лише складні та неприязні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 6 ЖК України визначено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових приміщень і гуртожитків. Правовий режим гуртожитків урегульовано главою 4 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 127, 128, 129 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Порядок надання жилої площі в гуртожитку підприємства, правила користування гуртожитками та їх утримання регулюються Примірним положенням про гуртожиток, яке затверджене Кабінетом Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року №208.

Згідно з вимогами частини 2 статті 128, статті 129 ЖК, частини 1 п. 10 Положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Пунктом 17 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що вселення громадянами, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, інших членів сім'ї, крім своїх неповнолітніх дітей, в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом із ним.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 Постанови від 12 квітня 1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, убачається, що вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, зокрема, питання щодо видачі, відповідно до Положення, ордеру на зайняття жилої площі в гуртожитку.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на жило. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла не інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачі, мають правові підстави для проживання і користування кімнатою №203 по вул. Ногинська (ОСОБА_7),53 у м. Дніпро. Чинення перешкод в проживанні і користуванні жилим приміщенням позивачам, є прямим порушенням статті 47 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази суд вважає, що позовні вимоги в частині вселення, законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, та позивачі мають бути вселені у кімнату №203, вул. Ногинська,53 у м. Дніпро.

Оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, дійшов до висновку щодо доведеності обставин самовільного вселення ОСОБА_4 житлове приміщення за адресою: м. Дніпро, вул.. Володимира Івасюка, буд.53 кімната 203 та користування ним без законних підстав, у звязку із чим позовні вимоги позивачів, щодо виселення ОСОБА_4 є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Суд, відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання ОСОБА_3 не перешкоджати у користуванні житловим приміщенням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, вул.. Володимира Івасюка, буд.53 кімната 203, оскільки не вбачає підстав для їх задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 65,64 ЖК ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та виселення задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в житлове приміщення за адресою: м. Дніпро, вул.. Володимира Івасюка, буд.53 кімната 203.

Виселити ОСОБА_4 з житлового приміщення за адресою: м. Дніпро, вул.. Володимира Івасюка, буд.53 кімната 203.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, в рівних частках з кожного, на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапенко Н.Г.