АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-4804 Головуючий у 1-й інстанції - Коренюк А.М..
Єдиний унікальний номер 753/4199/16-ц Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Суд стягнув зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн. щомісячно з наступною індексацією згідно з чинним законодавством починаючи з 1 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Суд стягнув з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.100-102).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: відповідача та його представника, ОСОБА_6, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити; представника позивача, ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 1997 року. Шлюб розірваний рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8 липня 2016 року. Мають неповнолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні матері.

Відповідач є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю у сфері діяльності ресторанів та надання послуг мобільного харчування, має нерегулярний дохід, а його доводи щодо роботи за наймом не підкріплені жодними доказами.

Заперечення відповідача проти позову відхилені районним судом як недоведені і тому такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов'язань, встановлених законом щодо утримання дитини.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 1500 грн. щомісячно, оскільки такий розмір аліментів є співмірним і достатнім відносно потреб дитини, а також є прийнятним як для стягувача так і для платника аліментів.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до висновку служби у справах дітей Дарницької РДА батько проживає разом із сином та утримує його, відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду не таке.

По-перше, відповідно до відомостей згаданого позивачем листа (а.с.69-70) службою з'ясовано факт проживання дитини разом з обома батьками за однією адресою - АДРЕСА_1, жодних відомостей щодо обставин утримання дитини батьком цей лист не містить.

По-друге, сам відповідач у своїх письмових поясненнях районному суду вказав, що його не влаштовує вимога колишньої дружини приймати участь в утриманні дитини виключно в грошовій формі. Оскільки між сторонами не може бути досягнуто домовленості щодо порядку та способу виконання відповідачем обов'язку з утримання дитини, такий спосіб можливо визначити лише за рішенням суду (а.с.24).

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За правилом ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновків районного суду в частині наявності підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі також відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на наступне.

По-перше, як правильно зазначено районним судом, відповідач не надав допустимих - письмових доказів, на підтвердження обставини його постійної роботи по найму. Ураховуючи положення ч.2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не знайшов правових підстав для дослідження у якості нових доказів доданих до апеляційної скарги незавірених копій документів з цього приводу, оскільки поважність причин їх неподання до районного суду не встановлена.

По-друге, той факт, що на час розгляду справи районним судом позивач був зареєстрований як приватний підприємець, не оспорюється. Водночас, намір відповідача після звернення ОСОБА_4 до нього з позовом про стягнення аліментів де-юре припинити підприємницьку діяльність та залишитися на мінімальній заробітній платі за трудовим договором обґрунтовано розцінений позивачем як спосіб фактично уникнути сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. При цьому, у суду немає підстав вважати, що батько при графіку роботи з 14 до 22 години об'єктивно позбавлений можливості працевлаштуватись на більш високооплачувану роботу для забезпечення гідного рівня життя собі та своєму неповнолітньому сину.

Ураховуючи всі вищенаведені обставини, які мають істотне значення, у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений районним судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 1500 грн. щомісяця, тобто 50 грн. на день (1500 : 30), ураховуючи також можливість утримання від матері, відповідає потребам дитини у контексті можливостей батька щодо утримання свого неповнолітнього сина.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома