Справа № 415/7007/16-ц Провадження № 2/415/375/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

16.02.17 року Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Дьоміновій О.М.

за участю представника позива ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та в інтересах недієздатної ОСОБА_3, представник позивача ОСОБА_1, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину спадщини, яка складається з житлового будинку №51 по вул. К.Маркса в м.Лисичанську Луганської області з відповідною частиною господарських будівель і споруд в порядку спадкування після матері ОСОБА_7, померлої 21.10.1999р. та визнати за ОСОБА_8 право власності на ? частину спадщини, яка складається з житлового будинку №51 по вул. К.Маркса в м.Лисичанську Луганської області з відповідною частиною господарських будівель і споруд в порядку спадкування після матері ОСОБА_9, померлої 21.10.1999р., посилаючись на те, що 21 жовтня 1999 року померла їх мати ОСОБА_10, яка мешкала у м.Лисичанську, по вул. К.Маркса, 51.

Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді будинку № 51 по вул. К.Маркса в м. Лисичанську Луганської області, який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.12.1988 р. Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-6885 та свідоцтва про право власності , виданого 12.12.1988 р. Лисичанською нотаріальною конторою, реєстр № 1-6883, грошових вкладів. Позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_11, спадкоємцями якого є відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6, прийняли спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до Лисичанської державної нотаріальної контори 31 березня 2000р., реєстр №322. Спадкова справа у нотаріуса №226, дата заведення 04.04.2000 р. № у спадковому реєстрі 568382. ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, проживала зі спадкодавцем, є інвалідом дитинства І групи.

Постановою від 15 грудня 2016 р. державний нотаріус Лисичанської Державної нотаріальної контори ОСОБА_12 відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з неможливістю отримати необхідну для оформлення спадщини інформацію у звязку з тим, що спадкова справа по ОСОБА_10 знаходиться в м. Луганську, на непідконтрольній українській владі, тому не має можливості отримати копію спадкової справи для визначення кола спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного просить суд визнати за нею та ОСОБА_3 право власності на спадкове майно.

Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові, додавши, що сторони по справі всі прийняли спадщину. ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а недієздатна ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем. Свідоцтво про право на спадщину не отримали. Пізніше, у 2016 р. зясувалося, що спадкова справа знаходиться в м. Луганську, тому змушені звернутися до суду.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, про причину неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі до суду не надходили.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що із копії свідоцтва про смерть серії ІІ-ЕД № 473205 вбачається, що 12.05.1986 р. помер ОСОБА_13, про що зроблено актовий запис № 559 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 191932, 21 жовтня 1999 р. у м.Лисичанську померла ОСОБА_10 (а.с.7).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку № 51 по вул. К.Маркса в м. Лисичанську Луганської області, який належав ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.12.1988 р. Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-6885 та свідоцтва про право власності , виданого 12.12.1988 р. Лисичанською нотаріальною конторою, реєстр № 1-6883 (а.с.24-27).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 062933, 20 серпня 1967 р. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 634. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_14 (а.с.15).

Із заяви серії АВК №077915 посвідченою приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_16, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 подали до Лисичанської держнотконтори заяву про прийняття спадщини після померлої 21.10.1999 р. матері ОСОБА_10 (а.с.11).

Рішенням Лисичанського міського суду від 06.03.2000р. ОСОБА_3 визнано недієздатною (а.с.18). Із копії рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 238 від 10.04.2000 р. вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено опікуном над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

Відповідно до листа-відповіді № 8592/10-02 від 15.12.2016 р., наданого відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, згідно електронної бази населення м.Лисичанська відомості на 21.10.1999р. за адресою: м.Лисичанськ, вул..К.Маркса, 51 відсутні. Відомості за картотекою відсутні. (а.с.21). Згідно довідки голови вуличного комітету від 16.12.2016 р., ОСОБА_8 дійсно зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з матірю ОСОБА_10, по день її смерті - 21.10.1999 р. (а.с.22).

З довідки № 8591/10-02 від 15.12.2016 р. вбачається, що за адресою: м.Лисичанськ, вул. К.Маркса б.51 зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті ОСОБА_10, померлої 21.10.1999 р. Лисичанською державною нотаріальною конторою 04.04.2000 р. заведена спадкова справа № 568382 (а.с.9). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46170179 від 15.12.2016 р. вбачається, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.10).

Із копії висновку про вартість майна, проведеного ТОВ «Експерт» від 19.12.2016 р., ринкова вартість будинку №51, розташованого за адресою Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. К.Маркса, без врахування вартості земельної ділянки, становить 13 853 грн. Ринкова вартість земельної ділянки 6 115 грн.( а.с.30-37).

Постановою про відмову вчинення нотаріальної дії від 15.12.2016 р. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у звязку з неможливістю отримати необхідну для оформлення спадщини інформацію, а саме, спадкова справа по ОСОБА_10 знаходиться у м.Луганську на непідконтрольній території українській владі, тому не має можливості отримати копію спадкової справи для визначення кола спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини.(а.с.8).

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя,який його пережив , та батьки .

Відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ОСОБА_17 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними доньками ОСОБА_10, померлої 21.10.1999 року і як спадкоємці першої черги мають право на спадщину за законом на буд. №51 по вул.К.Маркса м.Лисичанська. Звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримала у звязку з тим, що спадкова справа по ОСОБА_10 знаходиться у м.Луганську на непідконтрольній території українській владі. На теперішній час існують перешкоди для оформлення спадкової справи у нотаріальному порядку стосовно нерухомого майна, а саме: буд. №51 по вул. К.Маркса м.Лисичанська, який належить померлій 21.10.1999р. ОСОБА_10. Позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до Лисичанської ДНК 31.03.2000 року. Той факт, що ОСОБА_3, будучи спадкоємцем першої черги, фактично прийняла спадщину, є її місце реєстрації за адресою: буд. №51 по вул.К.Маркса м.Лисичанська Луганської області. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як позивач позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину.

Керуючись ст. ст. 10, 11,60, 174, 212-215,218 , 224-226 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1261, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ОСОБА_17 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 та в інтересах недієздатної ОСОБА_3, представник позивача ОСОБА_1, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину спадщини, яка складається з житлового будинку №51 по вул. К.Маркса в м.Лисичанську Луганської області з відповідною частиною господарських будівель і споруд в порядку спадкування після матері ОСОБА_10, померлої 21.10.1999р.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на ? частину спадщини, яка складається з житлового будинку №51 по вул. К.Маркса в м.Лисичанську Луганської області з відповідною частиною господарських будівель і споруд в порядку спадкування після матері ОСОБА_10, померлої 21.10.1999р..

Копію заочного рішення надіслати відповідачам.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б. Чернобривко