Справа №483/508/15-ц 11.05.2017 11.05.2017 11.05.2017
Провадження №22-ц/784/1169/17
Справа № 483/508/15-ц Головуючий першої інстанції: Казанлі Л.І.
Провадження № 22-ц/784/1169/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника апелянта Саєнка А.С., представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Компанії «Авангард Агро Трейд АГ» на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики.

Позивачка зазначала, що 21 листопада 2006 р. між нею та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого останній зобов'язався повернути їй до 21 листопада 2013 р. 310 000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, однак, борг не повернув. Посилаючись на викладене, просила стягнути з ОСОБА_8 на свою користь вищевказану суму боргу..

Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Проте, ухвалою цього ж суду від 4 червня 2015 року заочне рішення скасовано, а справу за позовом ОСОБА_5 призначено для розгляду.

В червні 2015 р. ОСОБА_8 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики.

Вказував, що договір позики від 21 листопада 2006 р. було укладено з ОСОБА_5 під впливом омани з боку останньої, яка вмовила його написати розписку, хоча насправді ці кошти призначалися для придбання житла у м. Києві для його сім'ї під час шлюбних відносин з донькою позивачки - ОСОБА_7

Посилаючись на викладене, ОСОБА_8 просив визнати недійсним договір позики від 21 листопада 2006 року.

16 червня 2015 р. ОСОБА_5 подала заяву про зміну предмету позову, зазначивши відповідачем також свою доньку - ОСОБА_7 Позивачка зазначала, що грошові кошти в сумі 310 000 доларів США, які вона передала відповідачеві ОСОБА_8, були одержані нею від продажу власного житла та були спрямовані на придбання квартири відповідачами за умови подальшого її переоформлення на її ім'я. У зв'язку з викладеним просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_5 не визнав,

Відповідачка ОСОБА_7 позов ОСОБА_5 визнала у повному обсязі.

ОСОБА_5 зустрічний позов ОСОБА_8 не визнала, вважаючи вимоги останнього безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 відмовлено.

В апеляційній скарзі Компанія «Авангард Агро Трейд АГ», посилаючись на незаконність рішення в зв'язку з невірним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 у повному обсязі. Апелянт вказував, що під час здійснення виконавчих дій з примусового виконання виданого 09.06.2010р. Центральним районним судом м.Миколаєва виконавчого листа про стягнення на їх користь коштів з ОСОБА_8 державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ було накладено заборону на відчуження всього майна ОСОБА_8, у тому числі спірної квартири. За твердженням апелянта, до теперішнього часу кошти ОСОБА_8 не сплачені, а його єдиним майном, на яке можна звернути стягнення з метою примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, була спірна квартира, а тому оскаржуване рішення суду завдає їм шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу, що надійшли на адресу Апеляційного суду від позивачки ОСОБА_5 та представника відповідачів ОСОБА_8 і ОСОБА_5, сторони просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 30 листопада 2009 року була визнана мирова угода, укладена між Компанією «Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ» і ОСОБА_8, за умовами якої останній зобов'язується сплатити Компанії «Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ» в строк до 1 квітня 2010 року суму боргу в розмірі 500 000 доларів США, а у випадку її сплати після зазначеної дати - зобов'язується сплатити на користь Компанії проценти в розмірі 10 % річних від суми, що залишилась несплаченою (а.с. 119). 9 червня 2010 року цим же судом на виконання вказаної ухвали був виданий виконавчий лист (а.с. 120-121). Під час здійснення виконавчих дій з примусового виконання даного виконавчого листа постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС Миколаївського МУЮ був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_8 (а.с. 122-123). Згідно інформаційній довідці з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вказане обтяження було зареєстровано 27.12.2010р. за № 10664179 (а.с. 194). Постановою державного виконавця Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ від 23.04.2012 р. виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49, ст. 38 Закону «Про виконавче провадження» та виконавчий документ було направлено для виконання до Управління ДВС ГУЮ у м. Києві в зв'язку із встановленням факту реєстрації за боржником на праві власності квартири АДРЕСА_1. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 11 червня 2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання даного виконавчого листа (а.с. 124-127). Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 19 липня 2013 року змінено назву стягувача з Компанії «Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ» на Компанію «Авангард Агро Трейд АГ» (а.с. 128). Як вбачається зі змісту ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 6 травня 2015 року про задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року, ОСОБА_8 ухвала Центрального районного суду м.Миколаєва від 30 листопада 2009 року не виконана (а.с. 141-146). Відповідно до інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 4.07.2015 року було зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна ОСОБА_8 на підставі постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 22 липня 2015 року. Згідно інформації з даного Державного реєстру станом на 03.05.2017 року єдиним нерухомим майном, що зареєстровано на праві власності за ОСОБА_8, є гараж в Автогаражному кооперативі «Волга» у м. Миколаєві , загальною площею 24,2 кв.м., вартістю 3639грн. (а.с. 184-195).

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, за ОСОБА_5 визнано право власності на квартиру, яка перебувала у власності ОСОБА_8 на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2011 року, яким дана квартира була виділена йому у власність в порядку поділу майна подружжя (а.с. 129-136).

За урахуванням вищевикладених обставин, позбавлення ОСОБА_8 права власності на квартиру, на яку як на нерухоме майно боржника з метою виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30 листопада 2009 року накладено арешт, унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь Компанії «Авангард Агро Трейд АГ» коштів, унаслідок чого остання має підстави вважати про порушення своїх прав.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 292 ЦПК України, Компанія «Авангард Агро Трейд АГ» має право оскаржувати в апеляційному порядку рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року.

Зазначене відповідає правовій позиції, яка викладена у постановах Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-76цс16.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд вважав встановленим, що 21 листопада 2013 року ОСОБА_8 була складена розписка, за умовами якої у зв'язку із неможливістю повернути ОСОБА_5 суму боргу за договором позики від 21 листопада 2006 року, він зобов'язався до 21 листопада 2014 року переоформити на позивачку спірну квартиру, а тому існують передбачені законом підстави для визнання за позивачкою права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Проте, з таким висновком колегія суддів погодитися не може.

Так, можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 (набуття права власності на безхазяйну річ) та 376 ЦК України (самочинне будівництво). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Отже, судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності.

За такого, висновок суду про те, що складена ОСОБА_8 розписка (а.с. 64), в якій він в рахунок погашення боргу за договором позики зобов'язався до 21 листопада 2014 року переоформити на позивачку спірну квартиру, є правочином, що надає підстави для визнання за ОСОБА_5 права власності на зазначене нерухоме майно за рішенням суду - є помилковим, оскільки пов'язаний з неправильним застосуванням норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову ОСОБА_5

Таким чином, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині вирішення позову ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру - підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення - про відмову в задоволенні зазначених вимог.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 апеляційним судом не переглядалась, оскільки в апеляційному порядку в цій частині не було оскаржено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь Компанії «Авангард Агро Трейд АГ» підлягає стягненню відшкодування судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, в розмірі 4019грн. 40коп.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Компанії «Авангард Агро Трейд АГ» - задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року - в частині вирішення позову ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Компанії «Авангард Агро Трейд АГ» відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 4019грн. 40коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська