Справа № 163/3027/16-ц Провадження № 22-ц/773/543/17 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.Л.
Категорія: 30 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А. ,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про захист прав споживача, відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про захист прав споживача, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Покликався на те, що 19.12.2014 року він уклав з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» договір обов`язкового страхування транспортного засобу типу «Зелена карта» серії UA/015/10963257, яким застрахував автомобіль марки «Пежо Експерт», р.н.з. НОМЕР_1 .

Зазначений договір позивачем укладений, як споживачем фінансових послуг, на підставі інформації страхової компанії, розміщеної на офіційному сайті щодо виплат страхового відшкодування в залежності від країни, де стається дорожньо-транспортна пригода, зокрема, в Республіці Польща розмір страхового відшкодування становить 1000000 євро.

26.12.2014 року на території Республіки Польща сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ним автомобіля. Про страховий випадок він повідомив страхову компанію у встановленому порядку та дана подія була зафіксована поліцією м. Дорогуськ Республіки Польща у протоколі №LP1178/14 від 26.12.2014 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля, належного другому учаснику ДТП ОСОБА_4 , згідно експертного заключення №001 від 13.01.2014 року склала 95222,09 грн.

Відповідачем 16.07.2015 року виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 50000 грн., а в решті виплат відмовлено, що стало підставою для звернення останнього до суду з вимогою про відшкодування позивачем, як винуватцем ДТП, різниці між виплаченою відповідачем страховою сумою і завданими збитками, яка судом задоволена. Зокрема, судовим рішенням його зобов`язано відшкодувати потерпілому від ДТП - ОСОБА_4 невідшкодовані страховиком збитки в розмірі 45222 грн., а також стягнуто судові витрати: 4000 грн. правової допомоги та 551,20 грн. судового збору. Відмова ж відповідача у повному відшкодуванні спричинених ДТП збитків мотивована тим, що в разі участі у ДТП громадян України, автомобілі яких, як учасників ДТП, зареєстровані в Україні, ліміт відповідальності за матеріальну шкоду за законодавством України становить 50000 грн.

Вказує, що відмова відповідача у повному відшкодуванні завданих ДТП збитків порушує його права, як споживача фінансових послуг, так як він вірив інформації щодо умов договору страхового полісу «Зелена карта», який у графі 11 «Страхова сума» передбачав її «на умовах країни відвідування», а відповідно до розміщених на офіційному сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) у розділі «Зелена карта» лімітів відповідальності у країнах-членах міжнародної системи «зелена карта», ліміт відповідальності у Польщі за матеріальну шкоду складає 1000000 євро. В порушення вимог ст.ст.4, 15, 19 ЗУ «Про захист прав споживача», відповідач продав йому страхові послуги неналежної якості. Зокрема, відповідач обмежив суму відшкодування лімітом у 50000 грн., а не лімітом країни перебування, як це передбачено умовами договору. При цьому, відповідач перед укладенням договору страхування не проінформував його в установленому порядку про обмеження ліміту відшкодування сумою у 50000 грн. і виключеннями зі страхових випадків при ДТП в країнах дії страхового полісу за участю виключно громадян України. В свою чергу надання відповідачем недостовірної інформації щодо ліміту відшкодування не дало йому змоги вибрати іншу Страхову компанію, послуги якої по «Зеленій карті» відповідали б вимогам МТСБУ щодо лімітів страхової відповідальності.

Як наслідок, порушення відповідачем вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» призвело до стягнення з нього в судовому порядку заподіяної потерпілому від ДТП ОСОБА_4 матеріальної шкоди, понесення ним витрат на юридичну допомогу в сумі 3000 грн. У звязку з неправомірними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що він втратив довіру до Української страхової системи, не міг спрогнозувати своїх поїздок за кордон і використання українських страхових полісів, переніс стрес, у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку із чим він перебував на стаціонарному лікуванні та в кінцевому результаті був вимушений звільнитися з роботи.

З врахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати порушеним його право споживача на користування страховими послугами ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») і стягнути з останнього в його користь: матеріальну шкоду, завдану рішенням даної страхової компанії про відмову у виплаті страхового відшкодування, що потягло за собою винесення судового рішення у справі №163/2988/15-ц про відшкодування різниці у завданих збитках та присудження судових витрат в загальній сумі 49772,20 грн., з яких: 45222 грн. - невиплаченого страхового відшкодування; 4000 грн. - відшкодування витрат за надання правової допомоги та 551,20 грн. судового збору; моральну шкоду, яку оцінив у 50000 грн.; неустойку в розмірі 3% від суми страхового відшкодування, що складає 1356,66 грн.; річні відсотки від простроченої суми в розмірі 479 грн.; інфляційне збільшення боргу за прострочення сплати страхового відшкодування в розмірі 2810 грн.; понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.; інші судові витрати по справі.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року в задоволені позову ОСОБА_1 в даній справ відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на це рішення, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов в даній справі задовольнити повністю.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що є недоведеним порушення ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» шляхом оформлення полісу № UA/015/10963257, а відтак є недоведеним порушення прав позивача. Виплата потерпілому ОСОБА_4 страхової суми в розмірі , передбаченому ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту 50000 гривень є правомірною

Такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення також про відмову у задоволенні позовних вимог, однак з інших підстав..

Судом першої інстанції встановлено, що 15.12.2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» шляхом оформлення полісу №UA/015/10963257, за яким забезпечено транспортний засіб марки «Пежо Експрес», р.н.з. НОМЕР_1 .

З зазначеного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» №UA/015/10963257 вбачається, що цей договір діє на умовах країни відвідання, зокрема, в Польщі (п.6) та страхова сума визначається також на умовах країни відвідування (п.11). Пунктом 7 поліса передбачено інші умови договору страхування, що викладені на звороті.

Іншими умовами визначено, що перелік страхових випадків, умови здійснення страхової виплати, причини відмови у страховій виплаті, права та обов`язки сторін, а також відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору визначається законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів країни відвідання, де стався страховий випадок.

У картці міжнародного автомобільного страхування №UA/015/10963257 також зазначено, що бюро кожної країни відвідування гарантує страхове покриття зазначеного в цій картці транспортного засобу відповідно до законодавства про обов`язкове страхування даної країни (п.8).

Дія виданого ОСОБА_1 поліса обов`язкового страхування «Зелена картка» №UA/015/10963257 поширювалась на 46 країн на умовах їх відвідування.

26.12.2014 року на території Республіки Польща в м. Дорогуськ сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо Експрес», р.н.з. НОМЕР_1 , належного позивачу ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_4 , внаслідок якої автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

Винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, згідно постанови комісаріату поліції в м. Дорогуську, визнано позивача - ОСОБА_1 .

Таким чином дорожньо-транспортна пригода сталась на території країни, а саме Польщі, яка входить в переліку країн відвідування передбачених п. 6, укладеного між сторонами договору страхування у формі полісу «Зелена карта».

Беручи до уваги наведене колегія суддів вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що врегульовані укладеним між ними та схваленим договором страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта».

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).( ст. 980 ЦК України)

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.( ч. 2 ст. 9 ЗУ«Про страхування»).

Статтею 988 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування у встановлений договором строк.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №001 від 13.01.2015 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу потерпілого марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_2 , становить 95222,09 грн.( а.с. 12-17).

Страхова компанія ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка застрахувала відповідальність винної особи, сплатила потерпілій стороні ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 50000 грн., з врахуванням ліміту встановленого ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Дане рішення ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», щодо виплати вказаної страхової суми, не оскаржувалось.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 16.08.2016 року, що набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто різницю вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту зносу і страховою виплатою в сумі 45222 грн. (95222,09 грн. 50000 грн.), 4000 грн. витрат за надання правової допомоги та 551,20 грн. судового збору.

Дане рішення суду мотивоване абсолютним правом потерпілої особи на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка таку шкоду завдала. При цьому судом вказано, що потерпілий з врахуванням положень діючого законодавства вправі відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутись до страховика з вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому.

Таким чином судом констатовано про право потерпілого вибору особи, яка відповідатиме за шкоду, що заподіяна, чи то страховика чи винної особи.

Відтак у винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, відповідальність якої застрахована, право на реалізацію своїх прав за страховим договором виникає після задоволення вимог потерпілої особи.

МТСБУ у відповіді від 19.02.2016 року за вих. №8/1/4854, наданій на запит представника позивача, вказало, що принципи міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» передбачають, що Бюро країни, де сталася ДТП, є виключно компетентним з усіх питань, що стосуються тлумачення його національного законодавства, а усі претензії розглядаються цим бюро цілковито автономно, відповідно до нормативно-правових положень, які діють в цій країні, і які стосуються відповідальності та відшкодування потерпілим особам.

Так, з відповіді Бюро польських автостраховиків від 20.10.2015 року, наданої на запит МТСБУ від 09.09.2015 року, слідує, що право, яке застосовується до дорожньо-транспортної пригоди, що сталася в Польщі, визначається на підставі Гаазької Конвенції про право, яке застосовується до дорожньо-транспортних пригод, від 04.05.1971 року, ратифікованої 31.12.2001 року, яка вступила в законну силу з 28.05.2002 року. Згідно тлумачення польських судів, у випадку дорожньо-транспортної пригоди, слід застосовувати норми зазначеної Гаазької Конвенції, яка регламентує саме зазначені правовідносини, а не норми двосторонньої угоди від 24.05.1993 року про правову допомогу і правові відносини по цивільних і кримінальних справах, яка містить лише загальне правило.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 1.11 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховий сертифікат "Зелена картка" є страховим сертифікатом єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті.

Пунктом 10.3 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом "Зелена картка", що визнається і діє в цих країнах.

Пунктом 22.1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено обов`язок страховика відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином договір міжнародного страхування «Зелена карта» є тим договором, яким врегульовано питання прав та обов`язків страховика та застрахованої особи, щодо відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою , що мала місце в країнах відвідування зазначених у даному договорі, що є відмінним від країни укладення такого договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України)

Я вбачається з тексту полісу «Зелена карта», а саме п. 8 та 11, які є змістом договору страхування, сторонами з дотриманням принципу свободи договору передбаченого ст. 627 ЦК України, обумовлено, що страхова сума буде визначена на умовах країни відвідування. Будь-яких обмежень, щодо страхової суми, що визначена п. 11, даний договір не містить.

Таким чином при настанні дорожньо-транспортної пригоди застосуванню підлягають умови чинного договору страхування «Зелена карта», зокрема, щодо ліміту відповідальності страховика з врахуванням законодавства країни відвідування.

За змістом листа Моторно транспортного бюро України від 08.04.2013 №8/8832 ( а.с 61) вбачається, що загальні збори повних членів МТСБУ , маючи на меті усунути різні підходи щодо порядку врегулювання страхових випадків, які сталися за кордоном за участю двох резидентів України, обмежились вказівкою про те, що у випадку настання ДТП з резидентами України на території країни системи «Зелена карта», такі страхові випадки врегульовуються з обов`язковим повідомленням МТСБУ. При цьому даний лист не містить вказівки про необхідність застосування лімітів відповідальності страховика, що визначені внутрішніх Законодавством України.

Відповідно до таблиці лімітів відповідальності у країнах-членах міжнародної системи "Зелена картка", розміщеної на офіційному сайті МТСБУ, ліміт відповідальності в Республіці Польщі складає 1 000 000 Євро, що становить 20050000 грн. за офіційним курсом Національного банку України станом на дату ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до страхового акту № 09 від 09.07.2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхова сума по предмету страхування складає 500000, 00 Євро.

Фактично даним актом відповідач підтвердив суму ліміту відповідальності, яка є відмінною від тієї, що передбачена ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Згідно з п. 22.1.ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Пежо Експрес», д.н.з. НОМЕР_1 ., на момент настання страхової події була застрахована у відповідача на підставі сертифікату "Зелена карта" № A/015/10963257, відповідно до якої страхова сума визначається на умовах країни відвідання, то саме на відповідача покладено обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 95222, 09 гривень, а не в розмірі 50000 гривень.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, щодо визначення ліміту відповідальності відповідача за шкоду, що заподіяна в результаті ДТП на території країни відвідування з врахуванням ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не враховуючи ліміти країни відвідування де мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу згідно Полісу «Зелена карта».

Разом з тим вимогою позивача є стягнення на його користь з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 49772 грн. 20 копійок, що складається з 45222 грн. невиплаченого страхового відшкодування, 4000 грн. витрат на правову допомогу, сплачений судовий збір.

Таким чином для вирішення вимоги про стягнення шкоди підлягає встановлення, що законодавець розуміє під змістом шкода.

Аналізуючи ст. 22 ЦК України колегія суддів вважає, що законодавець передбачив даною статтею два поняття - «збитки» і власне сама «шкода». Загальне поняття "збитки" складається із двох складових. По-перше, це так звана "реальна шкода", під якою слід розуміти дві групи витрат: 1) витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі. В даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою. 2) Витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Крім терміну "реальні збитки" в законодавстві зустрічається поняття "фактична шкода" (ч. 3 ст. 13 Закону України "Про транспорт") та "прямий збиток" ( ст. 9 Закону України "Про страхування"). Незважаючи на неузгодженість термінології, тут маються на увазі саме реальні збитки, тобто фактичні витрати, вже зроблені потерпілим.

Обґрунтовуючи підставність вимог про стягнення шкоди, позивач покликався на рішення Любомльського районного суду від 16 серпня 2016 року про стягнення з нього в користь ОСОБА_4 45222 грн. різниці вартості відновлювального ремонту і страхової виплати.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання ОСОБА_1 згаданого рішення суду та сплату ОСОБА_4 обумовленої суми.

В суді апеляційної інстанції позивач вказував, що рішення Любомльського районного суду від 16 серпня 2016 року ним не виконано і не сплачено ОСОБА_4 45222 грн.

З таких обставин, беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не здійснено фактичних витрат, які можуть вважатись шкодою, в розумінні ст. 22 ЦК України, які б свідчили про порушення його права, що може бути захищене судом в обраний ним спосіб.

Враховуючи наведене, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права, то колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення, яким також в позові відмовити, але з причини передчасного звернення позивача до суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про захист прав споживача, відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді :