Справа № 303/4645/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., КОЖУХ О.А.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 7 листопада 2016 року, -

встановила:

03.08.2016 ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_2, звернувся до суду із зазначеним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивуючи таким. 30.05.2006 позивач уклав із банком кредитний договір № MKAWGA00000145, відповідно до якого отримав на споживчі потреби у кредит 50000,00 дол. США зі сплатою за користування ними 1% на місяць і строком по 27.05.2010. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ), позивач мав право на одержання до укладання договору необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про фінансову послугу, що забезпечує можливість її свідомого вибору. Так, кредитодавець повинен був належним чином поінформувати споживача фінансових послуг про умови кредитування, суму кредиту, його сукупну вартість, умови дострокового розірвання договору тощо (ст.ст. 11, 15 Закону № 1023-ХІІ), невиконання цих вимог тягне відповідальність кредитодавця. Права споживача вважаються порушеними, якщо обмежується його право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (послугу).

Ці вимоги не були дотримані, оскільки позичальник не був ознайомлений із усіма умовами кредитування. Беручи до уваги, що на момент укладання договору офіційний курс НБУ гривні до долара США був 5,05 грн за 1,00 дол. США, а зараз 24,82 грн за 1,00 дол. США, позичальник, який не має спеціальних знань, не мав можливості передбачити таке знецінення національної валюти. У 2009 році банк відмовив позичальнику у зміні валюти договору, а подальше виконання договору на тих умовах, на яких він був укладений, порушить співвідношення майнових інтересів сторін та позбавить позивача того, на що він розраховував укладаючи договір.

Наведені обставини в сукупності спричинили придбання позивачем послуги, яка не має потрібних для нього властивостей, а враховуючи, що сторони не досягли згоди щодо зміни умов договору, він може бути розірваний із підстав, передбачених ст. 15 ч. 7 Закону № 1023-ХІІ, ст. 652 ч.ч. 1, 2 ЦК України, оскільки зміна обставин є настільки істотною, що якби сторони таку передбачали, то не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив розірвати кредитний договір від 30.05.2006 № MKAWGA00000145, укладений ним із ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07.11.2016 у позові відмовлено.

Позивач в апеляції порушує питання про скасування рішення суду як незаконного і необґрунтованого та про задоволення позову. Посилається на ті ж доводи, якими мотивувався позов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, який апеляцію підтримав, відповідача ОСОБА_3, яка скаргу не визнала, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до такого.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності. Рішення суду відповідає вимогам закону, обставинам справи та ґрунтується на її матеріалах і доказах, яким дано правильну оцінку.

Встановлено, що 30.05.2006 Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № MKAWGA00000145, на підставі якого відкрило останньому поновлювану кредитну лінію на споживчі потреби на строк до 27.05.2010 у розмірі 50000,00 дол. США, а також у розмірі 1839,60 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування коштами відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту в розмірі 1% від суми виданого кредиту, сплатою 0,20% щомісяця від суми виданого кредиту (а.с. 4-5).

Виникнення грошових кредитних зобовязань між сторонами в іноземній валюті узгоджується з нормами ст.ст. 6, 11-14, ст. 192 ч. 2, ст.ст. 202, 204, 509, ст. 533 ч. 3, ст.ст. 626-629, 638, 1054 ЦК України, ст. 2 ч. 2 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст.ст. 47, 49, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у відповідній редакції), іншими нормами законодавства. Ведення рахунку клієнта здійснюється у валюті рахунку. Особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки, цивільні права та обовязки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися.

За загальним правилом (ст.ст. 525, 526, 651, 652, 653 ЦК України) одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається; зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання; зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Основним мотивом для предявлення позову із вимогою розірвати кредитний договір слугувало те, що на момент укладання договору офіційний курс НБУ гривні до долара США був 5,05 грн за 1,00 дол. США, на час звернення до суду 24,82 грн за 1,00 дол. США, а позичальник, який не має спеціальних знань та є умовно «слабшою» стороною договору, не мав можливості передбачити таке знецінення національної валюти. Саме в цьому контексті, повязаному з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, позивач посилався на порушення його прав як споживача фінансової послуги, що, на його думку, мало місце, та на відповідні положення ст.ст. 11, 15, 19 й інших норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Утім, посилання позичальника на погіршення його майнового становища внаслідок істотного зростання офіційного курсу іноземної валюти до гривні та на фінансові труднощі як на підстави для розірвання договору не можуть бути враховані. Прохаючи кредит у іноземній валюті, позичальник усвідомлював можливі валютні ризики і не може заперечувати, що у нього існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні у відношенні до обраної для кредитування іноземної валюти, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг гривні та її девальвації. Можливість зміни ціни договору внаслідок зміни відсоткової ставки у звязку з коливаннями валютного курсу випливає, зокрема, й зі змісту п. 2.3.1. договору. Не був позичальник позбавлений і можливості звернутися за кредитом в національній валюті, з іншими умовами щодо його оплати, а про свою неспроможність виконувати зобовязання за договором, якщо така мала місце на час отримання кредиту, саме він повинен був повідомити кредитора. Докази про будь-які застереження позичальника щодо умов договору, про претензії до банку у звязку з укладанням договору, отриманням кредиту та/або повідомлення про несправедливість умов договору і т.ін. у справі відсутні.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.03.2013 у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, де третьою особою без самостійних вимог виступав ОСОБА_1, зміненим рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 14.05.2013, у рахунок погашення боргу ОСОБА_1 в розмірі 46962,72 дол. США за указаним кредитним договором звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру № 7 у будинку № 17 «а» по вул. Воззєднання в м. Мукачеві, що, крім іншого, вказує на те, що правомірність виникнення такого зобовязання на підставі відповідного правочину була предметом перевірки судом. Небажання боржника нести валютні ризики, відповідати за порушення умов договору не можуть бути підставами для порушення законних прав кредитора. Крім того, позов містить неприйнятну вимогу про фактичну односторонню, всупереч нормам ст. 525 ЦК України, відмову від зобовязання на умовах боржника. Наведене в позовній заяві твердження про те, що у 2009 році банк відмовив позичальнику у зміні валюти зобовязання на національну, не має документального підтвердження, а представник позивача апеляційному суду пояснив, що з цього приводу були лише усні переговори з банком, тож відповідне твердження є недопустимим у доказуванні припущенням (ст. 60 ч. 4, ст. 61 ч. 1 ЦПК України).

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 діючи у спірних відносинах, реалізуючи цивільні та процесуальні права, здійснюючи право на захист і виконуючи обовязок доказування на свій ризик і розсуд, вільно (ст. 12 ч. 1, ст.ст. 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 3 ч. 1, ст.ст. 10, 11, ст. 15 ч. 1, ст.ст. 57-61 ЦПК України), предявив необґрунтовану вимогу, яку не довів у належний процесуальний спосіб, що виключало можливість її задоволення, тоді як рішення судом про задоволення позову може бути прийняте лише за умови його обґрунтованості та доведеності (ст.ст. 212-215 ЦПК України).

Відтак, суд першої інстанції правильно констатував відсутність передбачених законом та/або договором підстав для розірвання договору, не мав законних підстав для задоволення такої вимоги, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляцію позивача, доводи якої не спростовують законності рішення суду, слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 7 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді