Справа № 214/2257/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про відмову у прийняті заяви про видачу судового наказу

13 травня 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, ОСОБА_1, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу судового наказу, суд -

в с т а н о в и в :

13.04.2017 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу судового наказу.

Відповідно до вимог ст. 100 ЦПК України зроблено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України про надання інформації про зареєстроване місце проживання боржників. 13.05.2017 року надійшла відповідь.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє в прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право, яке є підставою для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги, документів, доданих до заяви.

Наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, його порушення або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, з яких би вбачалось, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу ТОВ «Житлосервіс-КР» є управителем частини будинків в Саксаганському районі та надає мешканцям району послуги з утримання будинку і прибудинкової території, в тому числі за адресою: пр. Миру, буд. 29, з 01.12.2014 року. Проте на підтвердження даної обставини суду не надано доказів.

Крім того, згідно відповіді наданої суду боржник ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте в заяві про видачу судового наказу адреса боржника зазначена: АДРЕСА_1.

Більше того, з наданих суду матеріалів не можливо встановити безспірність заявленої суми заборгованості з огляду на відсутність доказів, які б свідчили про направлення на адресу боржників попереджень про існуючу суму заборгованості, факт визнання ними такої суми, ухилення від її виплати в добровільному порядку, що суд розцінює як обставини їх необізнаності із заявленою сумою боргових зобовязань.

Зважаючи на те, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, розгляд якого проводиться без проведення судового засідання, без виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів, що не дає можливості боржнику в повному обсязі реалізувати свої права відповідно до ст. 27 ЦПК України та надати заперечення, а із заяви та поданих документів вбачається спір про право, суд, вважає, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.3, 5-8, 11, 14, 96, 100, 101, 107, 109, 208-210, 212, 213, 293, 294 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в :

Відмовити у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу судового наказу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г. Гринь