30.01.2017 Справа № 756/6501/16-ц
№756/6501/16-ц
№2/756/534/17
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Вишгородська районна державна адміністрація Київської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Вишгородська районна державна адміністрація Київської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Свої вимоги обгрунтовує наступним, а саме 03.09.2003 року вона вступила в шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дочка ОСОБА_3.Спільне подружнє життя у них не склалося і рішенням Вишгородського районного суду від 30.07.2015 року шлюб між ними був розірваний. Дитина проживає з нею. Дочка часто хворіє. Перебуває на диспансерному обліку, у неї клінічний діагноз гідронефроз зліва (було оперативне втручання у 2014 році), пієлонефрит в стадії ремісії, хронічний тонзиліт. Потребує щорічного оздоровлення в літні місяці на морському узбережжі. З самого дитинства вона дочку вивозила на оздоровлення до АР Крим. Там у неї проживає рідний брат, має власний будинок, тому у неї є можливість там перебувати під час оздоровлення дитини. Однак відповідач після розірвання шлюбу відмовляється дати на це згоду, тому вона змушена добиватись дозволу на виїзд дитини за кордон. АР Крим є окупованою територією, для виїзду до АР Крим потрібний дозвіл. Вона гарантує повернення дитини до України за місцем постійного проживання після оздоровлення дитини за кордоном.

Просить суд на підставі ст.ст. 150, 155 СК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзд в Україну громадян України, Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, Правил перетинання державного кордону громадянами України надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без дозволу батька ОСОБА_2 та в її супроводі до АР Крим, на період з 01.06.2016 року по 30.08.2017 року.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Третя особа про місце та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

З 03.09.2003 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Вишгородського районного суд Київської області від 30.07.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_3, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Малолітня ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному облікуу Гаврилівській амбулаторії загальної практики-сімейної медицини КП «Вишогородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» з клінічним діагнозом - гідронефроз зліва (було оперативне втручання у 2014 році), пієлонефрит в стадії ремісії, хронічний тонзиліт.

Бабусі малолітньої ОСОБА_4 належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1.

За висновком Органу опіки і піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 29.11.2016 року виключно в інтересах дитини орган опіки і піклування вважає за доцільне надати дозвіл ОСОБА_1 як законному представнику інтересів дитини, на виїзд малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України на оздоровлення без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За положеннями ст. 2 Закону України «Про виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в'їзд в Україну).

Відповідно до Правил перетинання кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється зокрема за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, зазначені норми регулюють виключно питання виїзду за кордон України.

У той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду - виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Крім того, питання в'їзду на тимчасово окуповану територію регулюється Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року.

Таким чином, позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за кордон за межі України без дозволу батька на підставі Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзд в Україну громадян України, Правил перетинання кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, однак територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією України, питання в'їзду на яку регулюється Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-15, 57-66, 88, 169, 209, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Вишгородська районна державна адміністрація Київської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов