АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 687/511/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/472/17 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2017 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 - правонаступника ОСОБА_4 до Тернопільської міської ради про визнання незаконним рішення 19 сесії Тернопільської міської ради від 23 липня 1997 року про надання земельної ділянки ОСОБА_1; позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за участю третьої особи - Служби в справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визнання недійсними правочинів з відчуження житлового будинку та земельної ділянки; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, державного акта на право власності на земельну ділянку; визнання права власності на житловий будинок та зобов'язання Тернопільську міську раду передати у власність земельну ділянку; витребування житлового будинку; усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення, солідарне стягнення 981339.07 грн. доходів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 - правонаступника ОСОБА_4, до Тернопільської міської ради про визнання незаконним рішення 19 сесії Тернопільської міської ради від 23 липня 1997 року про надання земельної ділянки ОСОБА_1; позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за участю третьої особи Служби в справа неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визнання недійсними правочинів з відчуження житлового будинку та земельної ділянки; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, державного акта на право власності на земельну ділянку; визнання права власності на житловий будинок та зобов'язання Тернопільську міську раду передати у власність земельну ділянку; витребування житлового будинку; усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення, солідарне стягнення 981339.07 грн. доходів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок.

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 відчужувати будь-яким способом, в тому числі поділу між ним та його дружиною, належне йому нерухоме майно, а саме:

- приміщення критого ринку промислових товарів загальною площею 217,3 кв.м.;

- нежитлове приміщення загальною площею 46,3 кв.м.;

- нежитлове приміщення загальною площею 43,9 кв.м.,

що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №80203283 від 13.02.2017 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_3 зазначив, що враховуючи суму збільшених позовних вимог, вжиття вказаних заходів забезпечення позову необхідне для подальшого забезпечення виконання можливого судового рішення в частині стягнення на його користь з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_5 доходів, які вони отримали за весь час володіння належним йому житловим будинком АДРЕСА_2 в сумі 981339.07 грн., а також з метою запобігти відчуженню вказаного майна на користь третіх осіб.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, Тернопільський район, Тернопільська область) відчужувати будь-яким способом, в тому числі поділу між ним та його дружиною належне йому нерухоме майно:

- приміщення критого ринку промислових товарів загальною площею 217,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на підставі дубліката свідоцтва про право власності НОМЕР_2 виданого виконкомом Тернопільської міської ради 28.09.2012 року, реєстраційний номер: 37749457;

- нежитлове приміщення загальною площею 46,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на підставі дубліката договору купівлі-продажу серія та номер-5-1882, виданого 27.09.2012 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Мудрою О.І.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:896429 від 14.03.2013 року, реєстраційний номер:1;

- нежитлове приміщення загальною площею 43,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на підставі реєстраційного посвідчення виданого 03.11.1999 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації; дубліката договору купівлі-продажу, серя та номер:230, виданого 04.10.2012 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Тернопільської області рудніцьким А.Я.; свідоцтва про право власності , серія ат номер:385, виданого 20.10.1999 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради; рішення про дердавну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:892476 від 14.03.2013 року, реєстраційний номер: 1.

ОСОБА_1 подав на вказану ухвалу апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом в ухвалі не вмотивовано належним чином наявність підстав для забезпечення позову, необґрунтовано застосовано обтяження щодо нерухомого майна, тоді як предметом позову є стягнення грошових коштів. Крім цього, він є зареєстрований як ФОП та використовує це нерухоме майно для здійснення підприємницької діяльності. Просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви відмовити.

В судовому засіданні апелянт та його представник - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, яка вирішується на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, та ін. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем (податковий номер НОМЕР_1), основним видом діяльності якого є: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с.71 -72).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкту ОСОБА_1, власником нежитлового приміщення загальною площею 46.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Таким чином, вказаний об"єкт нерухомості використувується апелянтом у своїй підприємницькій діяльності.

Спір, який знаходиться на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді, не пов"язаний із підприємницькою діяльністю відповідача.

Заборонивши відчужувати вказане нерухоме майно, суд першої інстанції фактично заборонив вчиняти з ним будь-які розпорядчі дії, які перешкоджатимуть нормальній господарській діяльності ФОП ОСОБА_1

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З приводу посилань апелянта на не співмірність вжитих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно матеріалів справи, загальна вартість нерухомого майна, щодо якого судом вжито заходи забезпечення позову, становить 297660.00 грн., а ціна позову становить 981339.07 грн.

Жодних доказів щодо іншої вартості спірного майна апелянтом суду не представлено.

Усні посилання на те, що його реальна вартість значно перевищує заявлену ціну позову є голослівними та не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами, в зв"язку із чим колегією суддів братись до уваги не можуть.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судом першої інстанції в ухвалі необґрунтовано наявність підстав для забезпечення позову, оскільки судом враховано, що між сторонами існує спір про стягнення неотриманих позивачем доходів за час користування відповідачами спірним житловим будинком у сумі 981339.07 грн. Також, задовільняючи заяву про забезпечення позову суд врахував обґрунтовані припущення позивача щодо утруднення чи неможливості виконання можливого судового рішення, необхідність створення гарантій для належного виконання судового рішення, а також з метою недопущення виникнення умов, за яких рішення суду буде неможливо виконати чи таке виконання буде ускладнене.

Крім цього, не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що предметом позову є стягнення грошових коштів, а суд першої інстанції, не перевіривши наявність грошових коштів у відповідача, застосував обтяження щодо нерухомого майна, оскільки судом застосовано заходи забезпечення позову у відповідності до ст.152 ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п.3 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити ухвалу.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2017 року слід задовольнити частково та виключити вказівку про заборону ОСОБА_1 відчужувати будь-яким способом, в тому числі поділу між ним та його дружиною нежитлове приміщення загальною площею 46,3 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул.Живова, 9.

В решті ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 17 березня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2017 року - змінити.

Виключити вказівку про заборону ОСОБА_1 відчужувати будь-яким способом, в тому числі поділу між ним та його дружиною, нежитлове приміщення загальною площею 46.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на підставі дубліката договору купівлі-продажу серія та номер-5-1882, виданого 27 вересня 2012 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Мудрою О.І.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 896429 від 14 березня 2013 року, реєстраційний номер:1.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів