Провадження № 2/161/546/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Олексюка А.В.,

при секретарі Педич Ю.С.,

з участю представника позивача Мисковця О.Ю.,

представника відповідача Генеральної прокуратури України Романішиної Т.Л.,

представника відповідача Державної казначейської служби України Пахомової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Позовні вимоги обгрутновує тим, що 06.08.2014 року його затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Цього ж дня йому у кримінальному провадженні №0000696 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

По закінченню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було складено обвинувальний акт, який 29.09.2014 року було направлено до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Крім того, 25.09.2014 року відносно нього було зареєстровано ще одне кримінальне провадження №0000971, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 410 КК України.

31.10.2014 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України.

Закінчивши досудове розслідування у даному кримінальному провадженні також було складено, щодо нього обвинувальний акт та направлено його до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду вказані вище кримінальні провадження було об`єднано в одне судове провадження (справа № 161/15 864/14).

Зазначає, що 06.06.2016 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/15864/14-к його, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 3 та 410 ч. 2 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12.10.2016 року, вирок Луцького міськрайонного суду від 06.06.2016 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без змін.

Крім того, 08.08.2014 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва Білюка О.В. відсторонено від посади начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України, строком на два місяці до 05-50 год. 04.10.2014 року та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначено розмір застави у межах 40 розмірів мінімальних заробітних плат, що відповідно становить 48720 грн.

Наказом голови ДПС України від 11.08.2014 року №664-ос позивача звільнено з посади начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України згідно з пп.6 п.127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній України, та зараховано у розпорядження начальника ПнРУ ДПС України.

На момент притягнення позивача до кримінальної відповідальності, відсторонення його від посади та подальшого звільнення з посади, він обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 і отримував грошове забезпечення відповідно до чинного на той час законодавства.

Вказує, що за період з серпня 2014 року по жовтень 2016 року він втратив 238489,49 грн. свого грошового забезпечення (заробітку).

Крім того, ним було понесено витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 67933,33 грн.

Просить суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 238489 грн. 49 коп. відшкодування втраченого ним заробітку (грошового забезпечення) за період з серпня 2014 року по жовтень 2016 року включно та стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 67933 грн. 33 коп. на відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні № 0000696 по обвинуваченню його за ч. 3 ст. 368 КК України та кримінальному провадженню №0000971 по обвинуваченню його за ч. 2 ст. 410 КК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, посилаючись на наведені в позовній заяві обставини. Просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник Генеральної прокуратури України Романішина Т.Л. позов не визнала та просила суд відмовити в позові, з підстав, які викладені в письмових запереченнях проти позову.

В судовому засіданні представник Державної казначейської служби України Пахомова О.М. позовні вимоги не визнала. В задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2014 року ОСОБА_1 затримано працівниками Генеральної прокуратури України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Цього ж дня у кримінальному провадженні №0000696 ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

08.08.2014 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва за клопотанням слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України, строком на два місяці до 05-50 год. 04.10.2014 року (а.с. 55).

Крім того, 08.08.2014 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за клопотанням слідчого Генеральної прокуратури України Свинара О.О., застосовано щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначено розмір застави у межах 40 розмірів мінімальних заробітних плат, що відповідно становить 48720 грн. (а.с. 53, 54).

Наказом голови ДПС України від 11.08.2014 року №664-ос ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України згідно з пп.6 п.127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній України, та зараховано у розпорядження начальника ПнРУ ДПС України (а.с. ).

По закінченню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні працівниками Генеральної прокуратури України було складено обвинувальний акт, який 29.09.2014 року було направлено до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Крім того, відносно ОСОБА_1 25.09.2014 року зареєстровано кримінальне провадження №0000971, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 410 КК України.

31.10.2014 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України.

За результатами досудового розслідування, матеріали кримінального провадження разом з обвинувальним актом шодо ОСОБА_1 працівниками Генеральної прокуратури України передано для розгляду до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду вказані вище кримінальні провадження, було об`єднано в одне судове провадження (справа № 161/15 864/14) (а.с. ).

06.06.2016 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/15864/14-к ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 3 та 410 ч. 2 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень (а.с. 5-12).

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12.10.2016 року, вирок Луцького міськрайонного суду від 06.06.2016 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишено без змін (а.с. 13-19).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

Розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Відповідно до п. 11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: 1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції; 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 органами, що здійснювали оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратурою та судом не було роз`яснено порядку поновлення його порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди відповідно до норм Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», тому суд вважає, що позивач правомірно звернувся з такими вимогами в судовому порядку.

Ст. 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Будь-яка особа, що вважає своє право порушеним, має можливість звернутися за судовим захистом.

Конституційне право громадян на судовий захист закріплюється насамперед у ст. З ЦПК України.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду встановлюється законом.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підставами відшкодування шкоди, завданої громадянинові, крім іншого, є незаконне засудження, незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконне взяття і тримання під вартою, незаконне проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконне накладення арешту на майно, незаконне відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вищевказаного закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Відповідно до довідок № 574, 576 та № 575 від 21.10.2016 року, виданих Державною прикордонною службою України - військова частина НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 внаслідок відсторонення від посади недоотримав належну йому заробітну плату у розмірі 238489,49 грн. (а.с. 20-22).

У відповідності до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат у кримінальному провадженні відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 року визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

06.08.2016 року ОСОБА_6 , в інтересах позивача ОСОБА_1 , з однієї сторони та адвокатом Антонюком О.С., з іншої було укладено договір про надання правової допомоги.

За надану правову допомогу адвокату Антонюку О.С. позивачем було сплачено 20000 грн. за надання правової допомоги під час досудового слідства вищевказаних кримінальних проваджень, та 47933,33 грн., за надання правової допомоги під час здійснення судового розгляду кримінальних проваджень, що у загальній сумі становить 67933,33 грн. (а.с. 23-26).

Таким чином у зв`язку з незаконним відстороненням від посади ОСОБА_1 він втратив заробіток, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення його позовних вимог та стягнення з Державного бюджету України на його користь 238489,49 грн. та суми в розмірі 67933,33 грн. на відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні № 0000696 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 368 КК України та кримінальному провадженню №0000971 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 410 КК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.1176 ЦК України, ст.ст.1-4, 6, 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», п.11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.96 р. суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 238489 (двісті тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 49 копійок на відшкодування втраченого ним заробітку (грошового забезпечення) за період з серпня 2014 року по жовтень 2016 року включно.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 67933 (шістдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять три) гривні 33 копійки на відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні № 0000696 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 368 КК України та кримінальному провадженню №0000971 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 410 КК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк