Провадження № 2/161/124/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Гриня О.М.

з участю секретаря Муригіної А.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Луцької міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

23.11.2016 року Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Луцької міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що малолітній ОСОБА_4 з 20.05.2015 року перебуває на обліку в службі у справах дітей, як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах, оскільки батьки не виконують належним чином батьківські обов'язки.

Зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружились у 2003 році, за час перебування у шлюбі в останніх народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2009 році малолітнього ОСОБА_4, на виховання забрала до себе бабуся, оскільки батьки не приділяли належного догляду дитині, часто залишали самого вдома, не забезпечували необхідним одягом та харчуванням. У 2013 році шлюб між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано, а малолітній син ОСОБА_4 залишився проживати із бабусею та відповідачем ОСОБА_3

Вказує, що мати дитини - ОСОБА_2 не відвідує дитину за місцем проживання та навчання, не запрошує до в себе в гості, не зустрічається та не спілкується з ним, не надає грошову допомогу на придбання дитячого одягу, шкільного приладдя, харчування. Окрім того, із матір'ю та батьком постійно проводилася профілактична робота.

В ході розгляду справи, позивачем було зменшено позовні вимоги, за якими Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Луцької міської ради просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, з усіх видів заробітку на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги, із врахуванням їх зменшення, підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні просила не позбавляти її батьківських прав, дитину залишити з нею.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково із врахуванням наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 04.07.2003 року (а.с.8).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьком та матір'ю дитини.

Із копії наказу служби у справах дітей Луцької міської ради від 20.05.2015 року № 27 вбачається, що малолітній ОСОБА_4 був взятий на облік, як дитини в складних життєвих обставинах (а.с.7).

Із висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 28.09.2016 року № 184 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3» вбачається, що службою у справах дітей встановлено, що гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проявляють щодо нього батьківської уваги та турботи. Матір дитини проживає окремо, дитина проживає разом із батьком та бабусею. 16.12.2015 року гр. ОСОБА_6, звернулась у службу у справах дітей щодо проведення з батьками ОСОБА_4 профілактичної роботи. Відповідач ОСОБА_2 на зустріч із працівниками служби у справах дітей не з'явилася, відповідач ОСОБА_3 зобов'язався влаштуватись на роботу, не зловживати спиртними напоями, просив надати 3-х місячний термін для врегулювання ситуації, проте не виконав своїх зобов'язань. 20.05.2016 року ОСОБА_4 був взятий на облік у службі у справах дітей як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах. За час відвідування працівниками служби у справах дітей дитини, за місцем його проживання, було встановлено, що батьки не зробили нічого для налагодження відносин із сином, самоусунулися від виховання та матеріального утримання, не цікавилися потребами, інтересами дитини, не відвідували навчальний заклад, де навчається син. 13.08.2016 року в помешканні гр. ОСОБА_6 трапилася пожежа, під час якої повністю вигоріла дитяча кімната, зі слів ОСОБА_6 батьки дитини не надавали жодної допомоги малолітньому сину. А тому, виходячи із інтересів дитини визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-6).

Із письмових пояснень відповідача ОСОБА_2 від 12.01.2016 року вбачається, що остання допомагає сину по мірі можливості, телефонує до нього та запрошує до себе, однак бабуся останнього налаштовує сина проти неї; на даний час вона не працює, утримує старшу доньку, має бажання доглядати за сином (а.с.9).

Із письмових пояснень відповідача ОСОБА_3 вбачається, що малолітній син проживає з ним та його мамою - гр. ОСОБА_6; він не працює, періодично зловживає спиртними напоями, навчальний заклад сина не відвідує, але зобов'язався виправити ситуацію, займатися вихованням сина та припинити вживати алкогольні напої (а.с.10).

Із інформації про участь батьків у вихованні та утриманні ОСОБА_4 від 13.06.2016 року № 01-22/185, наданої Луцькою ЗОШ І-ІІІ ступенів № 20 Луцької міської ради Волинської області вбачається, що за період навчання сина, батьки не відвідували батьківських зборів, не спілкувалися із класоводом і класним керівником, не брали участі у справах класного колективу, не цікавилася навчанням дитини, а вихованням та розвитком дитини займається бабуся ОСОБА_8, яка забезпечує його матеріально, займається його вихованням та спілкується із класним керівником (а.с.12).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Такі роз'яснення містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Із пояснень відповідача ОСОБА_2, наданих в ході розгляду справи вбачається, що остання має бажання доглядати за сином, намагається йти з останнім на контакт, однак бабуся ОСОБА_4 - ОСОБА_6 чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, щодо нехтування батьківськими обов'язками заперечила, оскільки постійно відвідує сина на свято першого дзвоника у школі, передає подарунки на свята, на Новий рік подарувала сину планшет, матеріально утримує сина в міру можливості, оскільки офіційно не працевлаштована та на її утриманні також перебуває старша донька.

Із показів свідка ОСОБА_9 - матері відповідача ОСОБА_2, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 в міру можливості здійснює виховання та утримання сина, на свято першого дзвоника подарувала сину 300 грн., після пожежі у серпні 2016 року ОСОБА_6 не дозволила дочці забрати малолітнього ОСОБА_4 жити до себе та постійно чинить перешкоди у спілкуванні із дитиною.

В той же час із показів ОСОБА_6 - бабусі малолітнього ОСОБА_4 вбачається, що останній проживає з нею з 2009 року, оскільки батьки дитини зловживали спиртними напоями, на свята відповідач ОСОБА_2 хоча і приходила навідувати сина, однак постійно була у нетверезому стані, не допомагає сину у навчанні та матеріально останнього не утримує; вказала, що батько малолітнього ОСОБА_10 протягом 5 місяців не зловживає спиртними напоями, налагодив стосунки із малолітнім сином.

Із показів ОСОБА_11 встановлено, що малолітній ОСОБА_4 з 2009 року проживає разом із батьком ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_6, після пожежі у серпні 2016 року відповідач ОСОБА_2 не забрала сина проживати до неї, а догляд за останнім здійснює бабуся - ОСОБА_6

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі ? Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

У судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 зазначив, що мама зловживає спиртними напоями, на свята приходила у нетверезому стані, налагодити стосунки із останньою неможливо, зі слів останнього, він надавав мамі шанс на виправлення, однак остання не виправилася.

Відповідач ОСОБА_2 не надала суду переконливих доказів, що вона не ухиляється від виконання батьківських обов'язків, намагається забезпечити сину достатній життєвий рівень, турбується про його стан здоров'я, матеріально утримає дитину, сприяє його всебічному розвитку та вихованню, цікавиться розвитком дитини, її інтересами та освітою. В той же час, суд вважає, що наведені відповідачем ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_9 обставини щодо відвідування малолітнього сина по місцю проживання останнього у свята, придбання речей з нагоди свята першого дзвоника, Нового року чи Святого Миколая, не свідчать про виконання матір'ю своїх батьківських обов'язків, оскільки такі відвідування носять неперіодичний характер та не дають підстав вважати, що із малолітнім ОСОБА_4 відбувалося спілкування в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Із матеріалів справи та показів свідків, і пояснень відповідача ОСОБА_2 вбачається, що остання свідомо нехтує своїми обов'язками відносно малолітнього сина, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідача ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не суперечитиме інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи ту обставину, що між батьками малолітнього ОСОБА_4 відсутня домовленість щодо порядку його утримання суд виходить із рівності такого обов'язку обох батьків при цьому визначаючи розмір аліментів суд враховує той факт, що жоден із батьків малолітнього ОСОБА_4 та відповідно виходить із положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017»

Згідно ст.ст. 180-182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом на користь того з батьків, з ким проживає дитина, чи іншої фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина.

Як вбачається із пояснень сторін, малолітній ОСОБА_4 проживає разом із бабусею та батьком ОСОБА_3 з 2009 року, таким чином суд вважає, що дитина перебуває на утриманні батька. В той же час, органом опіки та піклування не дано достатніх та допустимих доказів щодо стану здоров'я відповідача ОСОБА_2, її доходів, а тому суд вважає, що з неї на користь батька дитини - ОСОБА_3 слід стягувати аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 844,50 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів є достатнім та справедливим.

Визначаючи такий розмір аліментів суд виходив із рівності обов'язку батьків дитини

За вимогами ст. 88 ЦПК України із відповідача в дохід державного бюджету слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164, 166, 180 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 844 (вісімсот сорок чотири) гривні 50 копійок, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 23.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят однієї) гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь