Справа №591/843/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/831/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, Комунальний лікувально-профілактичний заклад «ОСОБА_4 обласний спеціалізований будинок дитини» про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність рішення суду просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

При цьому зазначає, що відсутність інформації про спадкову масу є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно керувався постановою Верховного Суду України у справі №6-85цс12 та постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не зявились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2013 року у позивача народився син ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).

У звязку з загрозою життю та здоровю дитини, на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської № 367 від 26 липня 2013 року, дитину було відібрано у матері та влаштовано у Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини (а.с. 9).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 вересня 2013 року відібрано у ОСОБА_3 дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав, з передачею під опіку Служби у справах дітей ОСОБА_4 міської ради.

Цим же рішенням суду з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31.07.2013 року, з перерахуванням аліментів на особовий рахунок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 26 липня 2013 року по 06 червня 2016 року ОСОБА_6 перебував у КЛПЗ «ОСОБА_4 обласний спеціалізований будинок дитини» (а.с. 11).

Також встановлено, що 02 червня 2016 року ОСОБА_6 помер та після його смерті відкрилася спадщина на грошові кошти, що перебувають на його банківському рахунку в банківській установі. Строк для прийняття спадщини після його смерті закінчився 03 грудня 2016 року.

З інформаційної довідки із Спадкового реєстру вбачається, що у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса ніхто не звертався.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини і її вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За частиною 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував при вирішенні спору розяснення пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 04 листопада 2015 року при розгляді справи № 6-1486цс15.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачу було відомо, що ОСОБА_6 помер 02 червня 2016 року. Після його смерті вона забрала з КЛПЗ «ОСОБА_4 обласний спеціалізований будинок дитини» його особисті речі, серед яких була банківська картка, випущена на його ім'я. Позивач не заперечує, що протягом встановленого законом строку вона не мала наміру звертатися та не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Намір прийняти спадщину виник у неї після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, коли вона дізналась, що на банківській картці сина є гроші.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_3 не довела поважності причини його пропуску, а зазначена нею причина пропуску строку, обгрунтовано визнана судом неповажною.

При цьому, суд правильно врахував правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування, оскільки він містить таку ж норму права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Доводи апеляційної скарги про протилежне є безпідставними.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -