Справа № 739/1912/16-ц
Провадження № 2/739/21/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника відповідачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач), діючи через свого представника - Сафіра Федора Олеговича, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25 листопада 2010 року у розмірі 12 626 грн. 83 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 7 800 грн. 00 коп. у вигляді кредитного ліміту. Станом на 04 жовтня 2016 року відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 12 626 грн. 83 коп., з яких: 4 347 грн. 19 коп. заборгованість за тілом кредиту, 4 103 грн. 25 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 2 148 грн. 92 коп. заборгованість за пенею за прострочене зобов'язання, 950 грн. 00 коп. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 577 грн. 47 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобов'язання.

У судове засідання представник позивача не з'явився при цьому у матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Представник відповідачки у судовому засіданні висловився проти задоволення позову та пояснив, що дійсно відповідачка подавала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг і отримувала кредитні кошти та користувалася ними, однак кредитний договір має складатися із заяви відповідачки та правил і умов надання банківських послуг, які мають бути підписані відповідачкою, водночас дана вимога не була дотримана. Відповідно на думку представника відповідачки кредитний договір, укладеним між позивачем та відповідачкою, є нікчемним через недотримання письмової форми договору.

Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 25 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір шляхом подання останньою анкети-заяви, підписаною нею власноручно, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на відкриття рахунку і встановлення кредитного ліміту у розмірі 7 800 грн. 00 коп., зі сплатою 2,5 процентів на місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості. (а.с. 8-11).

При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зі змісту наведених вище положень законодавства та встановлених обставин вбачається, що сторонами у справі при укладенні кредитного договору було дотримано вимоги щодо його письмової форми, оскільки зміст договору був зафіксований у кількох документах, а зокрема в умовах та правилах надання банківських послуг і анкеті-заяві відповідачки, яку вона власноручно підписала, у зв'язку з чим суд відкидає як безпідставні доводи представника відповідачки про те, що письмова форма договору не дотримана і договір є нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, Банк видає Клієнту картку, її вид визначається в пам'ятці Клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, вказана в заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачкою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг вбачається, що остання датована 25 листопада 2010 року.

Отже відповідачка, подавши відповідну анкету-заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і правилами користування платіжною карткою складають укладений між нею та позивачем кредитний договір.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що після укладення договору відповідачка користувалася кредитними коштами, отриманими нею за договором (а.с. 5-7), що також визнано представником відповідачки в ході судового розгляду.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з відповідачкою.

Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку.

Пунктом 2.1.1.12.7.2 Умов передбачено обов'язок клієнта сплачувати пеню у разі непогашення заборгованості за кредитним договором яка є рівною діючій баозові місячній процентній ставці від боргових зобов'язань на момент списання.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого суду представником позивача розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачкою 25 листопада 2010 року, вбачається, що остання свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у результаті чого станом на 04 жовтня 2016 року виникла прострочена заборгованість: за тілом кредита у розмірі 4 347 грн. 19 коп.; зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 4 103 грн. 25 коп.. Також у зв'язку з прострочення зобов'язання позивачем нараховано пеню у розмірі 2 148 грн. 92 коп. (а.с. 5-7). Даний розрахунок в частині нарахованої заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею за прострочення зобов'язання суд визнає обґрунтованим і таким, що відповідає умовам договору, укладеного між позивачем та відповідачкою. Відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідачки нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 950 грн. 00 коп. та штрафів у розмірі 500 грн. 00 коп. та 577 грн. 47 коп. суд враховує наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За змістом статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як вбачається, крім нарахування пені за прострочення зобов'язання, яка підлягає стягненню з відповідачки у розмірі 2 148 грн. 92 коп., пунктами 2.1.1.7.6 та 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил надання банківських послуг також передбачено нарахування пені за прострочення зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., що нарахована у розмірі 2 148 грн. 92 коп., та нарахування штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, які нараховані позивачем у розмірі 1 077 грн. 47 коп. Вказане свідчить, що за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором передбачено відповідальність у виді сплати двох видів пені та штрафу.

Оскільки згідно статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то одночасне застосування за одне й те саме порушення штрафу і пені, або ж кількох видів пені не відповідає положенням, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України, від 21 жовтня 2015 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-2003цс15, і маж враховуватися судами України.

За таких обставин суд вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача пені за прострочення зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., що нарахована у розмірі 950 грн. 00 коп., та штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, які нараховані позивачем у розмірі 1 077 грн. 47 коп. Відповідно у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 599 грн. 36 коп., відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 156 грн. 74 коп. (10 599 грн. 36 коп. х 1 378 грн. 00 коп. / 12 626 грн. 83 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтею 61 Конституції України, статтями 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», (адреса реєстрації: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним договором від 25 листопада 2010 року у розмірі 10 599 (десять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривні 36 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 156 (одна тисяча сто п'ятдесят шість) гривень 74 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 17 лютого 2017 року.