АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6579/15-ц 22-ц/774/742/К/17
Справа № 182/6579/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22-ц/774/742/К/17 ОСОБА_1
Категорія 5 (III) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря: Борщ А.А.,

за участі: позивача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який згодом уточнила.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року по 05 червня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 18 квітня 2007 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 806 належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пров. Нижній, буд. 3.

На даний час в житловому будинку № 3 по пров. Нижній в м. Нікополі Дніпропетровської області зареєстровані позивач з її малолітнім сином ОСОБА_4, а також її колишній чоловік ОСОБА_3

ОСОБА_3 з червня 2010 року не проживає в спірному житловому будинку без поважних причин, комунальні платежі не сплачує та його особистих речей в будинку немає.

На даний час, позивач має намір розпорядитися належним їй житловим будинком, однак реєстрація відповідача в ньому створює їй перешкоди, у звязку з цим ОСОБА_2 просила суд усунути їй перешкоди в користуванні спірним житловим будинком, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком № 3 по пров. Нижній в м. Нікополі..

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення її позовних вимог з тих підстав, що судом першої інстанції при ухваленні рішення невірно застосовні норми матеріального права, а саме ст. 71 ЖК України, яка регулює порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного (комунального) житлового фонду.

Вважає, що її позовні вимоги необхідно задовольнити на підставі ст.ст. 405,406 ЦК України.

Крім того вказує, що ОСОБА_3 не проживає в спірному житловому будинку без поважних причин, а саме через неодноразове притягнення його до кримінальної відповідальності та відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Також зауважує, що між нею та відповідачем не було досягнуто ніякої домовленості про збереження за ним права користування житлом протягом усього часу відбування ним покарання та не враховано, що відповідач не заперечує проти задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року по 05 червня 2012 року (а.с.11,13).

На імя позивача ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 18 квітня 2007 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 806 придбано житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пров. Нижній, буд. 3 (а.с.8).

В житловому будинку № 3 по пров. Нижній в м. Нікополі зареєстровані позивач зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4, а також відповідач ОСОБА_3, який доводиться їй колишнім чоловіком (а.с.15,37).

Згідно акту про не проживання від 31 серпня 2015 року, затвердженого головою квартального комітету № 3 ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_3 з червня 2010 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.38).

Однак 18 лютого 2011 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину та призначено міру покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Зараховано засудженому ОСОБА_3 в строк відбування покарання час знаходження його під вартою - з моменту затримання з 11 липня 2010 року по день винесення вироку.

На даний час, відповідач ОСОБА_3 відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служи України у Дніпропетровській області (№ 94). Кінець строку відбування покарання 07 липня 2018 року. Дані обставини підтверджуються довідкою Синельниківської виправної колонії УДПС України у Дніпропетровській області (№ 94) від 23 грудня 2016 року № 94/5-6945, затвердженою начальником ВКВСР СВК ОСОБА_7 (а.с. 61).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції, зокрема, посилався на вимоги ст. 71 ЖК України, та виходив з того, що відповідач не проживає в спірному домоволодінню через незалежні від нього обставини.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позову, проте не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 214 ЦПК України покладає на суд під час розгляду справи вирішити такі питання, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п. 11 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п. 1 ст. 8 Конвенції).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Як вбачається із матеріалів справи, відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції, зокрема, посилався на вимоги ст. 71 ЖК України, яка регулює порядок користування житловими приміщеннями в будинках державного (комунального) фонду, в той час як спірне домоволодіння є власністю позивача.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року по 05 червня 2012 року.

ОСОБА_2, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 18 квітня 2007 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 806 набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пров. Нижній, буд. 3.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що спірне домоволодіння було придбано сторонами по справі у період шлюбу.

Відповідач з 11.07.2010 року перебуває з 11.07.2010 року перебуває під вартою та вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2011 року засуджений. Тобто, відсутній за місцем проживання з поважних причин

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не проживає в спірному житловому будинку без поважних причин, а саме через неодноразове притягнення його до кримінальної відповідальності та відбування покарання у місцях позбавлення волі не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 через незалежні від нього обставини, оскільки до цього часу відбуває покарання.

Також не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, оскільки в даному випадку, визнання відповідачем позовних вимог, не є підставою для визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням

Крім того слід зазначити, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ч.2 ст. 405 ЦК України.

Змінити підстави позову суд має право тільки за згодою позивача.

Звертаючись до суду з позовом про визнання колишнього чоловіка таким, що втратив право користування житловим приміщенням, позивач посилалась на вимоги як ст. 71 ЖК України так і на ст. 405 ЦК України, що є взаємовиключними підставами, тобто їх одночасне застосування не можливе, оскільки ці статті передбачають різні правові підстави втрати користування житлом, але відмовляючи в задоволенні позову суд на ці обставини увагу не звернув.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: