Справа №481/463/16-ц 13.02.2017 13.02.2017 13.02.2017
Справа №481/463/16-ц Головуючий першої інстанції Уманської О.В.
Провадження №22-ц/784/377/17 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року, постановлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Новобузької міської ради Миколаївської області, про визнання договору іпотеки недійсним,

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2, звернулась до суду від імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, з позовом до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Новобузької міської ради Миколаївської області, про визнання договору іпотеки недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №301/ФКВ-07, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 30 000 доларів США на споживчі потреби зі сплатою процентної ставки за користуванням кредитом у розмірі 14.6% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 05 липня 2022 року.

Цього ж дня, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. та зареєстрований в реєстрі за №1404, відповідно до якого останні у забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором №301/ФКВ-07 передали в іпотеку банку належне їм на праві спільної сумісної власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та Акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, за яким ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимоги за кредитними та іпотечними договорами, у тому числі і за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами від 06 липня 2007 року.

01 листопада 2008 року померла ОСОБА_5

21 листопада 2011 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири за АДРЕСА_1. Свідоцтво видане державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області Паліюк Л.М. та зареєстроване в реєстрі за №1-2319.

Між тим, на час укладання вище зазначеного договору іпотеки у квартирі АДРЕСА_1 постійно проживала неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але службою у справах дітей Новобузької міської ради Миколаївської області дозвіл на укладення договору іпотеки не надавався.

Посилаючись на викладенні обставини, ОСОБА_2, діючи від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дочки, просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 з березня 2003 року та по теперішній час; визнати недійсним договір іпотеки від 06 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В., зареєстрований в реєстрі за №1404; виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження цілої квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 травня 2016 року відкрито провадження у справі (а.с.25).

Наступною ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, залишено без розгляду через повторну неявку позивача в судове засідання (а.с.143-144).

В апеляційній скарзі позивач просить вказану ухвалу скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, була належним чином повідомлена про час і місце судових засідань, але в судові засідання не з'являлась, причини своєї неявки суду не повідомляла і не надала заяви про розгляд справи у її відсутність, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За Конституцією України, ст.27 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу статей 1 та 157 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Виписані правила є прямим втіленням конституційних норм про державні гарантії судового захисту прав, свобод та інтересів громадян, юридичних осіб та держави від будь-яких посягань, а тому підлягають беззастережному виконанню судами.

Тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства, а, відповідно, є неприпустимою.

При цьому, обов'язок своєчасного здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічне правило містить і ч.3 ст.169 ЦПК України.

Також, ст.169 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.

В силу п.1 ч.1 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Отже, підставою для застосування зазначених норм є сукупність двох умов: повторна неявка належним чином повідомленого позивача та відсутність його заяви про розгляд справи у його відсутність.

Виклик осіб, які беруть участь у справі здійснюється судовими повістками про виклик, судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (ч.ч.1,3,4 ст.74 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.4,510 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги процесуального права з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що після постановлення ухвали про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, позивач не приймала участі в судових засіданнях, які призначались до розгляду на 14 червня 2016 року, 11 липня 2016 року, 25 серпня 2016 року, 28 вересня 2016 року, 01 листопада 2016 року, 06 грудня 2016 року та 19 грудня 2016 року (а.с.25,46-47,64-65,73-74,86,93,139).

Так, 01 грудня 2016 року через канцелярію суду ОСОБА_2 подала письмове клопотання про витребування доказів у справі та розгляд зазначеного клопотання у її відсутність (а.с.96). При цьому, у судове засідання, яке було призначено на 06 грудня 2016 року остання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим розгляд справи був відкладений на 19 грудня 2016 року (а.с.107,109).

У призначений час і дату, 19 грудня 2016 року, позивач повторно не з'явилися у судове засідання, надавши заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю ознайомлення з матеріалами справи, зокрема документами, які надійшли до районного суду на виконання вимог ухвали суду від 06 грудня 2016 року (а.с.141).

Враховуючи повторну неявку позивача до суду, районний суд залишив її позовну заяву без розгляду (а.с.143.144).

На думку колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у судове засідання призначене на 06 грудня 2016 року та на 19 грудня 2016 року позивач не з'явилася з поважних причин, пов'язаних з необхідністю витребування додаткових доказів у справі та ознайомлення з ними, про що було повідомлено районний суд, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ч.3 ст.169 ЦПК України не пов'язує право суду залишити позовну заяву без розгляду із поважністю причини неявки у судове засідання. Таке право виникає лише за таких умов: неявка позивача у судове засідання, його належного повідомлення та з відсутністю заяви про розгляд справи за його відсутності. У даному випадку вбачається, що всі умови були у наявності при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому, позивач не повинен зловживати своїми процесуальними правами, передбаченими ч.3 ст.27 ЦПК України, оскільки це може призвести до порушення розумних строків розгляду цивільної справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, суд першої інстанції, обґрунтовано залишив позов без розгляду відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання позивача, оскільки суд має право залишити заяву без розгляду при повторній неявці позивача у судове засідання незалежно від поважності причин такої неявки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків районного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Також, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду з підстав, встановлених п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України не позбавляє останнього права повторно звернутися до суду із вказаним позовом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року не вбачається, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального закону.

Керуючись ст.ст.303,311,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, - відхилити.

Ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

Н.В. Самчишина