17.02.2017 227/102/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.

при секретарі Сухіна О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17 січня 2017 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 7690,05 грн. за період з 01.04.2015р. по 30.06.2015р.

В обґрунтування вимог позивач вказує на те, що з 01.12.2014 року по 30.06.2015 року працював за безстроковим трудовим договором у «ОСОБА_2 управлінні по газопостачанню та газифікації» ВАТ «Донецькоблгаз», слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування 4-го розряду дільниці м.Іловайськ. На теперішній час назва змінена на «ОСОБА_2 управління по газопостачанню та газифікації, структурного підрозділу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Наказом №267/15-к від 30.06.2015 року він був звільнений за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. За період його роботи виникла заборгованість по заробітній платі за квітень-червень 2015 року в розмірі 7690,05 грн., яка до теперішнього часу не виплачена. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3, який діє на підставі угоди про надання правової допомоги, в судове засідання на 17.02.2017 р. не зявилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує повністю, також надав свої письмові заперечення, з яких вбачається, що у звязку із блокуванням роботи ОСОБА_2 управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз», яке фактично знаходиться на непідконтрольній українській владі території, з 30.06.2015 року фактично даний структурний підрозділ не працює. По факту захоплення невстановленими особами адміністративної будівлі ОСОБА_2 управління по газопостачанню та газифікації, яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Харцизьк, вул.Бірюзова, 2, відкрито кримінальне провадження. Під час того, як м. Харцизьк було окуповано «ДНР» колишні співробітники працевлаштувалися у структурі утвореній «ДНР» - Державному підприємстві «Донбассгаз».

Відповідно до діючого законодавства України на непідконтрольній території владі України припинена діяльність банківських установ. Жодні документи з території структурного підрозділу вивезти або передати не вбачалось можливим. Підтвердити або спростувати чи знаходився позивач у трудових відносинах з ПАТ «Донецькоблгаз» в особі ОСОБА_2 управління по газопостачанню та газифікації не можливо, так як інформація відсутня.

Представник відповідача вважає, що всі додані позивачем до позовної заяви документи є недостовірними, виданими невстановленими особами, з проставлянням невідомих штампів та печаток, що захватили адміністративну будівлю та виробничі приміщення Харцьзького управління по газопостачанню та газифікації. Представник відповідача посилається на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), та зазначає, що відповідно до сертифікатів Торгово-промислової палати України засвідчено настання обставин непереборної сили з 01.07.2014 року для ПАТ «Донецькоблгаз» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України. На момент видачі сертифікатів обставини тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч.1ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені вст.116 КЗпП України.

Відповідно дост.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

З копії трудової книжки АХ № 701215 від 19.10.2006 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 01.12.2014р. перебував в трудових правовідносинах з відповідачем ОСОБА_2 управлінням газопостачання та газифікації відповідно до наказу № 190/к від 01.12.2014р., працював слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування.

30.06.2015 р. позивач був звільнений з підприємства за згодою сторін, згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, наказ №267/к від 30.06.2015р., що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача. (а.с.4-5).

На підтвердження позовних вимог позивач надав довідку №07/02-600 від 30.06.2015р. про заборгованість по заробітній платі, зі штампом та печаткою НАК «Нафтогаз України ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» ОСОБА_2 управління по газопостачанню та газифікації, з якої вбачається, що за квітень 2015 року позивачу невиплачена заробітна плата за квітень 2015 р. в розмірі - 672,08 грн., травень 2015 р. -3037,48 грн., червень 2015 р. 3980,49 грн. (а.с.6).

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України». Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», дію якого зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р, м. Харцизьк (Донецька міська рада) відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, м. Харцизьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 252-VІІ та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VІІ, м. Харцизьк визнаний тимчасово окупованою територією.

Відповідно до частини 2, 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Судом встановлено і не оспорюється позивачем, що ОСОБА_2 управління по газопостачанню та газифікації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на території, тимчасово непідконтрольній владі.

В підтвердження вказаних обставин, а саме заборгованості по заробітній платі, позивач посилався на довідку ОСОБА_2 УГГ від 30.06.2015р, однак вказану довідку суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, оскільки остання видана на території, яка тимчасово з 14 квітня 2014 року не підконтрольна Україні, тому не може вважатися дійсною.

З огляду на наведене, надані позивачем докази не є належними та допустимими в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не довів той факт, що ОСОБА_2 управління по газопостачанню та газифікації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» заборгувало йому заробітну плату та не провело з ним повного розрахунку при звільненні.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 14, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Г.Л.Тимофєєва