Ухвала

іменем україни

02 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргоюОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Житомирської області від 02 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що у 1993 році нею та її донькою - ОСОБА_5 була приватизована квартира АДРЕСА_1 в рівних частках. 02 вересня 2006 року вона подарувала належну їй 1/2 частину вказаної квартири ОСОБА_6, проте залишилась проживати у цій квартирі, з реєстраційного обліку не знімалась. Після укладення договору дарування у неї з ОСОБА_6 погіршилися відносини у зв'язку з чим остання почала чинити перешкоди у користуванні квартирою.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4, просила суд усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом її вселення у квартиру АДРЕСА_1

У січні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло та договору дарування вона є власником квартири АДРЕСА_1. Вказує, що ОСОБА_4 зареєстрована в спірній квартирі, проте вже тривалий час в ній не проживає, оскільки має інше житло. 23 січня 2016 року було укладено попередній договір про продаж квартири, який посвідчений нотаріально. Проте, виконати умови зазначеного договору вона не має можливості, оскільки ОСОБА_4 періодично з'являється у спірній квартирі, таким чином створює перешкоди в реалізації нею свого права власності.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просила суд усунути перешкоди у розпорядженні власністю шляхом виселення ОСОБА_4 з цієї квартири та зняття її з реєстраційного обліку.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Виселено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Зобов'язано Богунський районний ДМС у Житомирській області зняти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2016 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_4

Зобов'язано усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 шляхом вселення її в названу квартиру.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду Житомирської області від 02 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 629 грн 44 коп. понесених судових витрат з оплати судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення та додаткове рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, встановивши, що ОСОБА_5 чинить ОСОБА_4 перешкоди у користуванні спірною квартирою як члену сім'ї власника житла, дійшов обґрунтованого висновку про захист порушеного права, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_4

Також, судом апеляційної інстанції зроблено правильний висновок про те, що згідно зі ст. ст. 79, 88 п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України наявні підстави для стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесених нею судових витрат, а саме сплачену суму судового збору, оскільки наявними у справі доказами підтверджується, що ОСОБА_4 сплатила за подачу позовної заяви - 487 грн 20 коп. судового збору та за подачу апеляційної скарги - 1 142 грн 24 коп.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішення та додаткового рішення й зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Отже, рішення апеляційного суду та додаткове рішення апеляційного суду є законними та обґрунтованими, ухвалені з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України ці рішення підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Житомирської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Т.О.Писана

О.В.Попович