Справа № 146/587/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" травня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у смт Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 19 лютого 1996 року померла її мати ОСОБА_2 Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 2,0966 га, розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області належна ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 122213, виданого 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією Томашпільського району Вінницької області.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, однак коли вона звернулася з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору, то їй було відмовлено в прийнятті даної заяви, оскільки пропущений 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому з даним позовом вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак її представник ОСОБА_3 надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник Липівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

До відносин спадкування необхідно застосовувати чинний на час відкриття спадщини ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі

Судом встановлено, що 19 лютого 1996 року в с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_2 (а.с. 21).

Як вбачається з довідки № 985 від 25.10.2016 року після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 2,0966 га, розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області належна ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 122213, виданого 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією Томашпільського району Вінницької області.

Крім того в довідці зазначено, що спадкоємцем за законом залишилася дочка, ОСОБА_1 ( а.с.7) .

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2, яка померла 19 лютого 1996 року в с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області, була матір»ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 4-5).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії І- ЯР № 660608, виданого 29 червня 1957 року Липівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області, позивач уклала шлюб з ОСОБА_4, прийнявши прізвище чоловіка ОСОБА_4( а.с.7).

Згідно довідки, виданої Томашпільською державною нотаріальною конторою № 245/0231 від 14 квітня 2017 року у прийнятті заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 нотаріальною конторою відмовлено, так як відповідно до ст.1270 ЦК України нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12).

Відповідно до повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 261/0116 від 27 квітня 2017 року спадкова справа після померлої 19 лютого 1996 року ОСОБА_2 не заведена (а.с.18).

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно.

Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

.

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,0966 га, розташовану на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 122213, виданого 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією Томашпільського району Вінницької області, що належала на праві власності ОСОБА_2, яка померла 19 лютого 1996 року в с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Скаковська