Справа №519/479/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

16.02.17 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач та відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Згідно викопіювання з поверхового плану квартири, вказана квартира складається з трьох кімнат, площею 11,8 кв.м., 10,0 кв.м., 15,7 кв.м., а також підсобних приміщень у вигляді кухні, площею 8,2 кв.м., ванни, площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,5 кв.м., коридору 10,3 кв.м., балкону та лоджії. Загальна площа квартири 62,4 кв.м., корисна 60 кв.м., житлова 37,5 кв.м., підсобна 23 кв.м. Вказана вартира є неприватизованою. Між сторонами існує спір щодо порядку користування зазначеною квартирою, відповідачі проти проживання позивача в зазначеній квартирі, відмовляються пускати ОСОБА_1 до квартири, доступ до особистих речей, які є у зазначеній квартирі у позивача відсутній, ключів у квартирі не має. У ОСОБА_1 іншого місця проживання не має, а відповідачі не визнають його право користування квартирою.

В судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом уточненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити в повному обсязі, надавши письмовий відзив, згідно якого вважають, що зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню, через неправомірну поведінку відповідачів, які змушували ОСОБА_1 покинути зазначену квартиру. У квітні 2013 року ОСОБА_1 був сильно побитий ОСОБА_3, що змусило його звернутися до правоохоронних органів, а також відповідачі заблокували йому доступ до квартири та особистих речей, не надавали ключі від вхідних дверей, що підтверджується актом від 04.05.2016 року. Також позивач пояснив, що після конфлікту з братом та побиття він був змушений покинути квартиру та тимчасово проживати у батька, відповідачі змінили замок і з 2014 року у нього не має доступу до квартири. В 2013 році звертався до суду з позовом про розподіл особових рахунків, але йому було відмолено, так як він не мав особистих доходів. Його речі залишились в квартирі і він звертався в 2016 році до матері забрати їх та щоб вона надала йому ключі від квартири, але йому було відмовлено.

В судовому засіданні відповідачі, представник відповідачів за первісним позовом позовні вимоги не визнали в повному обсязі, подавши зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 в квітні 2013 року забрав свої особисті речі та переселився на нове місце проживання до його батька за адресою: АДРЕСА_3, де проживає постійно по теперішній час. Факт не проживання ОСОБА_1 у зазначеній квартирі підтверджується актом КП «МЖКЦ» від 20.05.2016 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніяких перешкод в проживанні в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не чинили, а навпаки ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою. Квартиру плату та комунальні послуги повністю сплачують ОСОБА_2 та ОСОБА_3, так як ОСОБА_1 ці послуги не сплачує. Добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_1 не бажає. Також ОСОБА_1 погрожує, що вкраде їхні речі та зробить з них злодіїв, він не дасть їм спокійно проживати, буде приходити до квартири та робити різні пакості, створюючи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нестерпні умови для проживання. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 11.02.2014 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання укласти окремий договір найму. Також відповідачі пояснили в судовому засіданні, що перешкод у користуванні квартирою позивачу не чинили, до 2015 року у нього була можливість попасти до квартири, так як замки були змінені тільки в 2015 році. В 2016 році ОСОБА_2 особисто віддала позивачу його речі. В квітні 2016 року позивач дзвонив ОСОБА_3 та погрожував йому та його сімї, вимагав свою частину квартири, але не мав наміру проживати в спірній квартирі. В травні 2016 року не впустили ОСОБА_1 до квартири, так як він погрожував фізичною розправою, він був зі своїм представником, його поведінка була неадекватною, акт про відмову в доступі до квартири та особистих речей не складався.

Представник Южненської міської ради до судового засідання не зявилася, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу слухати в її відсутність, при ухвалені рішення покладається на розсуд суду.

Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою підлягає задоволенню, а зустрічний позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідачі за первісним позовом зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП «МЖКЦ» від 20.05.2016 року (а.с.6).

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 є матірю позивача за первісним позовом та відповідача за первісним позовом ОСОБА_4, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Згідно викопіювання з поверхового плану квартири, вказана квартира складається з трьох кімнат, площею 11,8 кв.м., 10,0 кв.м., 15,7 кв.м., а також підсобних приміщень у вигляді кухні, площею 8,2 кв.м., ванни, площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,5 кв.м., коридору 10,3 кв.м., балкону та лоджії. Загальна площа квартири 62,4 кв.м., корисна 60 кв.м., житлова 37,5 кв.м., підсобна 23 кв.м. (а.с.7)

Вказана квартира є неприватизованою.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найма жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статі, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач і члени його сімї.

Тобто позивач за первісним позовом зареєстрований та проживав за вказаною адресою, як член сімї наймача ОСОБА_2

Згідно рішення Южного міського суду Одеської області по цивільній справі №519/1495/13-ц від 11.02.2014 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Южненської міської ради Одеської області, комунального підприємства "Міський житлово-комунальний центр", про зобов'язання змінити договір найму, зобов'язання укласти окремі договори найму щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Дана обставина підтверджує, що між сторонами тривалий час зберігаються спірні відносини щодо порядку користування зазначеною квартирою.

Згідно ст.9 ЖК України, ст.47 Конституції України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

П.10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України) необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що сторони по справі він знає з часу заселення в спірну квартиру. ОСОБА_1 не бачив 3-4 роки, тому підписав акт про не проживання. В квартирі був два рази, коли було затоплення. Кому належать речі не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що сторони по справі є його сусідами. ОСОБА_1 є його другом з дитинства. Зі слів ОСОБА_1 його побив брат ОСОБА_3, це було кілька років назад, він бачив у ОСОБА_1 гематоми на обличчі, садіни на руці, шиї, спині. ОСОБА_1 казав, що його не пускають до квартири проживати, виникають сварки, ключів від квартири у ОСОБА_1 не було.

Допитана в судовому свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою сторін по справі. ОСОБА_1 вона не бачила останніх 3-5 років. Акт про не проживання підписувала, в квартиру заходила, в коридорі речей його не було, тому вирішила, що ОСОБА_1 в квартирі не мешкає.

При таких обставинах суд вважає, що позов представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлені факти перешкод з боку відповідачів ОСОБА_1 у користуванні спірною квартирою, між сторонами протягом значного часу тривають неприязні відносини, судом вирішувався спір щодо порядку користування спірною квартирою шляхом зобов'язання змінити договір найму і укласти окремі договори найму квартири, причина відсутності позивача є поважною, оскільки неприязні стосунки, які склались між сторонами перешкоджають його проживанню в квартирі, натомість інтересу до житла він не втрачав та тривалий час захищає свої інтереси, також за ним зберігається право користування жилим приміщенням як члена сімї наймача, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом вселення його у спірну квартиру.

З вказаних підстав поданий зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням квартирою № 250 в будинку № 11 по вулиці Приморська в м. Южне Одеської області.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_4.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою №250 в будинку № 11 по вулиці Приморська в м. Южне Одеської області.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_8