Справа № 372/1944/16-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/636/17 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 23 15.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Київобленерго"до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ПАТ «Київобленерго» звернулось до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_2 було укладено договір № 200869294 від 06 жовтня 2010 року про користування електричною енергією в будинку по АДРЕСА_1, і зобов'язався вчасно вносити кошти за користування електричною енергією але відповідач оплачувати вказані послуги не бажає.

Позивач просив суд стягнути заборгованість не сплачену за спожиту електричну енергію в розмірі 126594,59 грн.,

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 322669, код 23243188 заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 126594 грн.59 коп..

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 57-60,131-132,137,177,179,185,194,212-215 ЦПК України не встановив під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, не надав їм юридичної оцінки, не оцінив всіх доказів та розрахунків.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 суму заборгованості за отримані послуги за спожиту електричну енергію в добровільному порядку не сплатила, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, що підлягала стягненню з відповідача.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав:

06 жовтня 2010 року між ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго» та ОСОБА_2 було укладено договір№ 200869294 про користування електричною енергією в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1. (а.с.5-17).

Відповідно до п. 1 зазначеного договору Енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до дозволеної потужності 70 ( сімдесят) кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами ( цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 16 договору розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься Споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Енергопостачальника не пізніше 10 числа місяця наступним за розрахунковим. Оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку.

При укладенні даного договору Споживач засвідчив своє бажання розрахунки за одержану електричну енергію проводити згідно першого порядку.

Відповідно до розрахунку заборгованості особистої картки спозивача відповідач ОСОБА_2 станом на 27.02.2016 року за споживання електричної енергії заборгувала 126594,59 грн. (а.с.18-21).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач ОСОБА_3 належним чином умови договору не виконала внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 126594,59 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Посилання апелянта на те, що він не погоджується з правильністю розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію безпідставні.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення зазначених вимог відповідачем власного розрахунку заборгованості не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: