№ 207/536/17
№ 2/207/697/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Куцевол Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину нерухомого майна.

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області із позовною заявою, у якій просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, а також просить стягнути на його користь судові витрати по справі з відповідача ОСОБА_2.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заявила клопотання про закриття провадження №2/207/697/17 у справі № 207/536/17. В обґрунтування свого клопотання до суду відповідач ОСОБА_2 зазначила, що позивач ОСОБА_1 не вказав у своїй позовній заяві від 09 березня 2017 року ту фактичну обставину, що23 січня 2013 року він звертався до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в тому числі із зустрічною позовною вимогою до її батька ОСОБА_3, у якій просив суд: «…Залишити житлову квартиру, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, проспект Леніна, б. 80, кв. 53 у власності ОСОБА_1, інд. № …». Зустрічний позов ОСОБА_1 до її батька ОСОБА_3 розглядався у одному провадженні із позовом її батька,під час розгляду цивільної справи №404/8152/12. У задоволенні зустрічних позовних вимог позивачу ОСОБА_1 рішенням судових інстанцій за цивільною справою № 404/8152/12 було відмовлено. Позов її батька ОСОБА_3 був частково задоволений рішенням судових інстанцій за цивільною справою №404/8152/12. Рішення судових інстанцій за цивільною справою № 404/8152/12 набрали законної сили 15 грудня 2014 року. Відповідач вказувала, що вона є правонаступником сторони, з якою у позивача ОСОБА_1 вже був раніше вирішений судовий спір щодо його права власності на предмет за його теперішнім позовом. Оскільки рішення за цивільною справою № 404/8152/12 набрали законної сили таб ули постановлені судом з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, котрі заявлені позивачем ОСОБА_1 у його теперішньому позові, то вважає, що є підстава для закриття провадження у справі № 207/536/17 і просить суд її клопотання задовольнити.

Під час судового засідання у справі відповідач ОСОБА_2 також пояснила суду, що в неї немає спору з позивачем ОСОБА_1 щодо предмету спору за його позовною заявою від 09 березня 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 не заперечував ту обставину, що 23 січня 2013 року звертався до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської область із зустрічним позовом до батька відповідача ОСОБА_2 за його життя із позовною вимогою про залишення у його, ОСОБА_1, власності житлову квартиру АДРЕСА_2 (наразі має назву «проспект Свободи») у місті Дніпродзержинськ (наразі має назву «місто Камянське») Дніпропетровської області. Позивач також не заперечував, що рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за цивільною справою № 404/8152/12 від 10 липня 2013 року, яке набрало законної сили 15 грудня 2014 року, йому було відмовлено у задоволенні цієї зустрічної позовної вимоги до батька відповідача ОСОБА_2Однак причини, з яких він не повідомив суду у своїй позовній заяві від 09 березня 2017 року про прийняті судові рішення у 2014 році щодо його права власності на обєкт нерухомого майна, зазначений ним у як предмет позову, позивач суду не пояснив.

Позивач заперечував проти задоволення клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження закриття провадження у справі № 207/536/17у звязку із тим, що його позовна вимога за зустрічною заявою від 23 січня 2013 року щодо його права власності на обєкт нерухомого майна, щодо якого він мав спір із батьком відповідача, була розглянута в судовому порядку не за участю безпосередньо відповідача ОСОБА_2, а за участю її батька ОСОБА_3 у якості відповідача. А тому позивач ОСОБА_1 вважає, що сторона у судовому процесі є за його теперішнім позовом до суду іншою. Позивач вважає також, що оскільки він наразі звернувся із позовом до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання за ним права власності лише на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а не на всю квартиру в цілому, то і предмет за його позовом є наразі іншим. Також зазначив, що і підставу для задоволення його позову від 09 березня 2017 року щодо його права власності на нерухоме майно він зазначає наразі іншу. Позивач вважає, що доводи, викладені відповідачем ОСОБА_2 у клопотанні про закриття провадження у справі № 207/536/17єнезаконним та необґрунтованими, вважає також що не існує жодної законної підстави передбаченої Цивільним процесуальним законодавством України для закриття провадження у справі№207/536/17 і просить суд у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, врахувавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження № 2/207/697/17 у справі № 207/536/17підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із пунктом 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З рішень за цивільною справою № 404/8152/12 вбачається, що у січні 2013 року позивач ОСОБА_1 звертався до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3, в тому числі із позовною вимогою про залишення у власності ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3. Крім того зазначену обставину також підтверджує фотокопія зустрічної позовної заяви позивача ОСОБА_1 з цивільної справи №404/8152/12, наданої на розгляд суду відповідачем ОСОБА_2 у додатку до її клопотання про закриття провадження у справі. Ту обставину, що фотокопія зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року за цивільною справою №404/8152/12 відповідає оригіналу заяви, котрий зберігається у матеріалах вказаної цивільної справи, позивач не заперечував.

Розглянувши цивільну справу № 404/8152/12 Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відмовив позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його зустрічної позовної вимоги до ОСОБА_3 про залишенні у його власності нерухомого майна: житлової квартири АДРЕСА_3, про що постановив рішення 10 липня 2013 року, яке набрало законної сили 15 грудня 2014 року. Сторонами ці фактичні обставини не заперечувалися.

Статтею129 Конституції України визначено, що судове рішення ухвалюється іменем України, є обовязковим до виконання.

Статтею 14 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Під час розгляду цивільної справи № 207/4805/15-ц Баглійським районним судом міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області було встановлено, що 30 червня 2015 року ОСОБА_3 (відповідач за зустрічним позовом за цивільною справою №404/8152/12) помер, а ОСОБА_2 є його єдиною спадкоємицею першої черги спадкування за законом.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить з часу відкриття спадщини.

Статтею 37 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідач ОСОБА_2, є правонаступницею ОСОБА_3, сторони, з якою у позивача ОСОБА_1 раніше тривав судовий спір щодо його права власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_4 (нині має назву «проспект Свободи») у місті Дніпродзержинськ (нині має назву «місто Камянське») Дніпропетровської області, та котрий був вже вирішений в судовому порядку 15 грудня 2014 року, про що були ухвалені судовими інстанціями рішення, які набрали законної сили.

У Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 також зазначено: «…обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК) …».

Враховуючи викладене вище суд не може погодитися із твердженням позивача ОСОБА_1 про те, що оскільки із теперішнім позовом він звернувся не до відповідача ОСОБА_3, а до його правонаступника ОСОБА_2, то і відповідач за його позовом є наразі інший.

У тексті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 від 23 січня 2013 року за цивільною справою №404/8152/12 в обґрунтування наявності у нього права власності на предмет за його позовом позивачем вказано:«ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 придбав у ОСОБА_6 нерухоме майно-житлову квартиру по пр. Леніна, б. 80, кв. 53 в м. Дніпродзержинську згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 03.09.2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 1170…», позивачем ОСОБА_1 також вказано, що на підтвердження проведення за ним державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно було «…отримано витяг № 23799875 від 09.09.2009 року, реєстраційний номер 15733247, номер запису 22060 в книзі 147…».

У тексті своєї позовної заяви від 09 березня 2017 року за цивільною справою №207/536/17 позивач ОСОБА_1, обґрунтовуючи підставу для задоволення його позовної вимоги щодо його права власності на нерухоме майно зазначає наступне:«…03 вересня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6, як продавцем, та мною, ОСОБА_1, як покупцем, я став власником нерухомого майна, розташованого за адресою: пр. Леніна (нині пр. Свободи)АДРЕСА_5 у м.Дніпродзержинську (нині Камянське). Посвідчено договір приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 1170. В ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на нерухоме майно було зареєстровано на моє імя 09 вересня 2009 року в реєстровій книзі 147, за реєстраційним номером: 15733247…»

За таких обставин суд не може погодитися із твердженням позивача, що підставу для прийняття рішення щодо його права власності на предмет позову за цивільною справою №207/536/17 він зазначив іншу у своїй позовній заяві від 09 березня 2017 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що предмет позову як за цивільною справою №404/8152/12, так і за цивільною справою № 207/536/17, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Камянське (минула назва «Дніпродзержинськ») проспект Свободи (минула назва «Леніна»)АДРЕСА_6. Оскільки Баглійським районним судом міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області в наслідок розгляду цивільної справи №404/8152/12 вже прийнято рішення стосовно права власності позивача ОСОБА_1 на зазначений обєкт нерухомого майна в цілому, то є очевидним, що рішення судових інстанцій за цивільною справою №404/8152/12 стосуються також і всіх частин цього нерухомого майна. За таких обставин суд не може погодитися із думкою позивача про те, що оскільки він наразі звернувся до суду із позовом щодо його права власності не на все нерухоме майно, а лише на його ? частину, то і предмет позову є наразі іншим.

Частиною 1 пунктом 2 статті 205 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Частинами 1 та 3 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачені наслідки закриття провадження у справі і зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи, що з приводу спору про право власності позивача ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_7 (минула назв «Леніна») у місті Камянське (минула назва «Дніпродзержинськ»)Дніпропетровської області за цивільною справою №404/8152/12 Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області було постановлене рішення, яке набрало законної сили 15 грудня 2014 року, та яким було вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, то суд вважає, що є підстава для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі і провадження № 2/207/697/17 у справі № 207/536/17 слід закрити.

Керуючись, пунктом 2 частини 1 статті 205 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку частини 1 статті 206, у порядку статті 168 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи статті 10, 14, 37, 57, 60, пункт 3 статті 61, частини 1 та 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, статті1216, 1220, частину 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, статтю 129 Конституції України, Постанову Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14,-

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження №2/207/697/17 у справі № 207/536/17 - задовольнити.

Провадження № 2/207/697/17 у справі № 207/536/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 - закрити.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів з дня її проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Тюлюнова В.Г.