10.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/2427/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,?

встановив:

23.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначив, що на початку серпня 2015 року ним у відділені «Приватбанк» було відкрито пластикову зарплатну карту для виплат, як працівника Міністерства Оборони за НОМЕР_1 на ім.*я ОСОБА_1.

Починаючи з 31.08.2015 року, під час нарахування на дану пластикову картку заробітної плати, ПАТ КБ «Приватбанк» безпідставно та незаконно було списано грошові кошти на загальну суму 3031,31 грн., нібито для погашення простроченої заборгованості по карті 88*28 та 41**44., а саме було списано: 31.08.2015 року-429,93 грн., 17.09.2015р.-390,85 грн., 30.09.2015 року - 537,41 грн., 16.10.2015р. - 442,30 грн., 30.10.2015 року - 486,24 грн., 13.11.2015 року - 442,30 грн., 15.12.2015р. - 14,23 грн., 16.12.2015 року - 7,11 грн., 18.01.2016 року -281,48 грн.

ПАТ КБ «Приватбанк» було порушено ст..1071 ЦК України, в якій передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження на те, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Договір з банком укладав лише на отримання карти для виплат.

До серпня 2015 року жодних договірних відносин з ПАТ КБ «Приватбанк» не було.

Жодних правочинів щодо укладання банківського договору №SAMD3228 від 18.01.2008 року не укладав та нічого не підписував.

Вважає, що дії щодо списання грошових коштів з пластикової карти для виплат НОМЕР_1 є безпідставними та незаконними.

На підставі вищезазначеного просить визнати недійсним договору від 18.01.2008 року за №SAMD3228, визнати дії незаконними щодо списання грошових коштів з карти для виплат за НОМЕР_1, зобов'язати повернути грошові кошти у сумі 6031 грн. 31 коп. на пластикову карту для виплат за НОМЕР_1 та стягнути моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Раєвський В.В. не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 18.01.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено договір, згідно якого позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за договором, позивач має заборгованість за кредитом /а.с.114-118/

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві від 26.01.2008 року /а.с.105,84/

Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», є публічною офертою, що містить істотні умови і правила надання послуг банком і його партнерами, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку.

Умов та Правил надання банківських послуг в розділі 4 Обов'язки банку, вбачається, що пунктом 4.6 Клієнт доручає банку здійснювати списання коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим Договором, у разі настання термінів платежів, а також списання коштів коштів з Картрахунку у разі настання термінів платежів по інших договорах клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту Картрахунку. Банк здійснює списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором і покупку/продаж іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України /а.с.27/.

Вказані Умови та Правила надання банківських послуг є загальнодоступними, розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка, банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Другою частиною ст. 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Відповідно до ст.1071 Цивільного кодексу України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Згідно ч. 1 ст. 1073 Цивільного кодексу України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», договірне списання - списання банком з рахунків клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому у договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Згідно положень п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», платникприукладеннідоговорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банкуплатниката/аботретіхосіб.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» мав розпорядження на списання грошових коштів з усіх рахунків клієнта при наявності на них необхідних коштів в межах сум, які підлягають сплаті банку (договірне списання), то дії банку щодо списання коштів з рахунку НОМЕР_1, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_1, є законними.

В даному випадку позивач засвідчив, що він ознайомлений з істотними умовами договору та погоджується з ним. Умови договору не суперечать вимогам чинного законодавства, а сам договір або окремі його положення не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Таким чином, у відповідача були законні підстави для договірного списання коштів в рахунок погашення заборгованості, в звязку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання недійсним договору від 18.01.2008 року за №SAMD3228, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні судом неодноразово роз'яснювалось право позивача, представника позивача заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Проте, представник позивача зазначив, що на даний час не має змоги провести почеркознавчу експертизу.

Враховуючи положення ст. 146 ЦПК України, та те, що позивачем не доведено суду за допомогою належних та допустимих доказів факт того, що позивач не підписував кредитний договір, суд вважає, що немає підстав вважати, що кредитний договір позивач не підписував.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України та відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п. 7 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Суд дійшов висновку, що кредитний договір, укладений сторонами, повністю відповідає вимогам цивільного законодавства, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору: мети; суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способу забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит, порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, договір укладено в письмовій формі і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Позивач, підписуючи зазначений кредитний договір вільно виявив своє бажання укласти кредитний договір саме на зазначених у ньому умовах.

Позивач отримав кредитні кошти, використав їх за призначенням та сплачував платежі. Зазначене свідчить про те, що позивач погоджувався з усіма умовами договору.

Сукупність дій позивача після укладення кредитного договору свідчить та підтверджує саме отримання кредиту позивачем на умовах та в порядку визначеному кредитним договором на умовах заздалегідь відомих позивачу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору від 18.01.2008 року за №SAMD3228 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., слід зазначити наступне.

Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Однак, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди, у випадку їх порушення, законом не передбачено.

На підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 1066, 1068, 1071 ЦК України, ст.ст. 214-215 ЦПК України, ст.ст. 1, 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,суд,-

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним договору від 18.01.2008 року за №SAMD3228, визнання дій незаконними щодо списання грошових коштів з карти для виплат за НОМЕР_1, зобов'язати повернути грошові кошти у сумі 6031 грн. 31 коп. на пластикову карту для виплат за НОМЕР_1 та стягнення моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапенко Н.Г.