Справа № 183/279/17
№ 2/183/1165/17
03 квітня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Гончарової С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили: визнати право власності на земельну ділянку площею 0,2481 га, кадастровий номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6, передано для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів - 0,0981 га, що розташована в АДРЕСА_1 в рівних частках за ОСОБА_1 - на 1/2 частку та за ОСОБА_2 - на 1/2 частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачів ОСОБА_3, яка заповіту за життя не складала. Чоловік ОСОБА_3 та батько позивачів - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Позивачі, як діти спадкодавця в установлений Законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини на спадкове майно - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. 16 листопада 2015 року позивачам державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 по 1/2 частині зазначеного житлового будинку. Водночас, 16 листопада 2015 року нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку в зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на неї на ім'я спадкодавця. Вказують, що згадану земельну ділянку ОСОБА_3 отримала у спадок від свого чоловіка - ОСОБА_4 14 березня 2006 року нотаріусом ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-608 на спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 0,2481 га, кадастровий номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів - 0,0981 га, що розташована в АДРЕСА_1. Мати позивачів постійно проживала за зазначеної адресою, користувалась цією земельною ділянкою, тобто фактично була власницею цього спадкового майна, однак з невідомих позивачам підстав право власності, виникле на підставі свідоцтва про право на спадщину не зареєструвала. Означені обставини перешкоджають позивачам в належному оформленні права власності та порушують спадкові права позивачів.
Позивачі до суду не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення позову третя особа не заперечила.
Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
У відповідності до наданих суду свідоцтв про народження, свідоцтва про укладання шлюбу, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтв про одруження, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_7, ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку, площею 0,2481 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, для ведення особистого підсобного господарства.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3
У відповідності до копії спадкової справи, отриманої судом, заведеної після смерті ОСОБА_3, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися ОСОБА_1 (16 вересня 2015 року), ОСОБА_2 (16 вересня 2015 року).
16 листопада 2015 року нотаріусом отримано відповідь Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про відсутність реєстрації права власності за ОСОБА_3 на будь-які земельні ділянки на території Новомосковського району та м.Новомосковськ.
16 листопада 2015 року заявниками подано нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
16 листопада 2015 року позивачам видано свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожній та листами нотаріуса за №№ 2411/02-14, 2412/02-14 позивачів повідомлено про відсутність можливості видачі свідоцтво про право на спадщину з підстав того, що за життя спадкодавець належним чином не зареєстрував право власності та не одержав відповідний правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку.
Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.
Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності ОСОБА_4 за життя спірної земельної ділянки, прийняття спадщини після ОСОБА_4 його дружиною - ОСОБА_3, отримання нею свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, відсутність доказів реєстрації належним чином виниклого права власності, відсутність доказів на підтвердження відчуження первісним власником, спадкоємцем власника нерухомого майна на користь третіх осіб, неможливість внаслідок смерті ОСОБА_3 вчинення дій щодо реєстрації виниклого права власності, відсутність доказів наявності інших спадкоємців, фактичної відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину, оформленої у листах, суд приходить до переконання, що за позивачами, як спадкоємцями померлої ОСОБА_3 за законом в рівних частках належить визнати право власності на майно - земельну ділянку, належну ОСОБА_4 в порядку спадкування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_3, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2481 га, кадастровий номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6, яку передано для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,0981 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_4, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2481 га, кадастровий номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6, яку передано для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,0981 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов