Справа № 692/89/17
Провадження № 2/692/109/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Драбівський районний суд

Черкаської області

в складі: головуючого Задорожнього В.П.,

при секретарі Савенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» м. Дніпро до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача із позовом, в якому просить прийняти рішення про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору б/н від 04.09.2012 року в розмірі 17497 грн. 72 коп. та судових витрат за сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_1 04.09.2012 року уклала з Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» кредитний договір б/н, згідно якого їй було надано 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із процентною ставкою у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, підписавши заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, в цілому складають договір. Відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання по вказаному кредитному договору належним чином не виконала, отримавши кошти в межах ліміту, погашення платежів по договору здійснювала нерегулярно, в результаті станом на 31.12.2016 року її заборгованість за кредитом становить 668,13 грн., за відсотками 12332,71 грн., нараховані пеня та комісія 3187,46 грн., штраф 1309,41 грн., а всього заборгованість складає 17497,72 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, чим порушує законні права позивача, що стало причиною його звернення до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, в письмовій заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити.

Відповідач по справі ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, пояснила суду, що вона дійсно користувалась карткою Приватбанку, проте потім про неї забула. Не погоджується з наведеними розрахунками, оскільки фактично розмір відсоткової ставки становить 72 %, що є надмірним. Банк не надав детальних розрахунків боргу, зокрема які саме вихідні дані були використані для нарахування відсотків, пені та штрафів виходячи з того, що сума кредитного ліміту складала всього 700 грн. Вважає неправомірним те, що банк її тривалий час не повідомляв про нарахування боргу. В письмовій заяві просила застосувати строк позовної давності. В письмових запереченнях зазначала, що належних, арифметично правильних, детальних розрахунків заборгованості у розрізі кредиту, відсотків, штрафних санкцій тощо, із обовязковим зазначенням підстав, періодів, сум нарахувань відповідно до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, позивачем надано не було, а розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, є необґрунтованим. Також зазначила, що копії документів, подані суду, не засвідчені в порядку, передбаченому п. 5.27 ДСТУ 4163-2003.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із позовної заяви з доданими матеріалами, 04.09.2012 року відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що відповідач підтвердила в судовому засіданні. В даній Анкеті зазначені дані відповідача, місце проживання, телефони, інформація про сімейний стан, місце роботи, зазначено бажаний кредитний ліміт - 1000 грн, а також вказано, що відповідач ознайомилась із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. В судовому засіданні відповідач заперечила факт ознайомлення її з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, оскільки вона лише заповнила та підписала заяву та отримала кредитну картку.

За вказаних обставин суд вважає недоведеним з якими саме Умовами та Правилами надання банківських послуг ( в якій редакції та в якому обсязі) була ознайомлена відповідач, оскільки наданий банком в письмовому вигляді витяг з Умов і Правил надання банківських послуг сторонами договору не підписаний.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобов'язань, виконання яких захищене законом, визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобов'язань.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін i погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, позивач не надав доказів повного узгодження умов кредитного договору з відповідачем. В позовній заяві та матеріалах відсутні також дані про строк дії виданої відповідачу платіжної кратки, що має значення для встановлення строку закінчення дії договору.

Відповідно п.2.1.1.2.11 Умов, на які посилається позивач та не визнає відповідач, карта видається на певний строк і діє до останнього дня місяця, вказаного на картці включно. Відповідно п.2.1.12.12 Умов, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії.

Відповідно п.1.1.7.12 вказаних Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Тобто остаточна пролонгація договору залежить від строку дії картки та видачі нової, а тому даний факт підлягає доказуванню позивачем.

Згідно п.1.1.2.5.Умов, клієнт зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно п.1.1.5.32 Умов, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих процентів і комісій.

Пунктами 1.1.1.50 та 1.1.1.60 Умов визначено, що мінімальний обовязків платіж це розмір боргових зобовязань клієнта, які щомісячно підлягають сплаті клієнтом протягом строку дії картки, а період оплати період, визначений в заяві на акцептування послуги.

Відповідно до п. 2.1.1.12.4. Умов, строк і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картах з встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафту, що виникає по таких картах, наведений в Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка являється невідємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом.

З Довідки про умови кредитування вбачається, що пільговий період (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,01% річних) встановлюється до 55 днів. Пільгова ставка діє за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, що настає за датою виникнення заборгованості. Розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що наступає за звітним.

Пунктом 1.1.7.31 Умов передбачено, що термін позовної давності стосовно вимог банку з повернення кредиту, оплати відсотків за користування кредитом, винагороди та неустойки пені, штрафів, витрат банку, складає 50 років.

При цьому суд враховує, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких передбачено, що термін позовної давності стосовно вимог банку з повернення кредиту, оплати відсотків за користування кредитом, винагороди та неустойки пені, штрафів, витрат банку, складає 50 років, долучений позивачем до матеріалів справи, не місить підпису ОСОБА_1, а у анкеті-заяві від 04 вересня 2012 року, підписаній відповідачем, домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, внаслідок чого суд дійшов висновку про те, що сторони у передбаченому законом порядку не погодили збільшення строку позовної давності. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленій в ухвалі від 04.11.2015року у справі № 6-1926 цс15)

За вказаних обставин суд вважає, що термін позовної давності закінчився 21 січня 2017 року, оскільки згідно реєстру № 88430344 від 23.01.2017 року, позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом була направлена позивачем до суду 23 січня 2017 року і лише 30 січня 2017 року вказаний позов одержаний судом. Відтак, суд вважає, що позивач пропустив загальний строк позовної давності звернення до суду, який становить 3 роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для обчислення позовної давності судом застосовано загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Повернення заборгованості за кредитним договором включає в себе зобов'язання позичальника здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Довідкою про умови кредитування, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки Довідкою про умови кредитування встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, початок позовної давності для стягнення нарахованих платежів утвореної відповідачем заборгованості необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Суд визнає як докази розрахунок заборгованості за договором від 04.09.2012 року та банківську виписку з основної картки відповідача за період з 01.01.1999 року по 11.03.2017 року, оскільки відповідач не заперечує отримання та користування платіжною карткою, зокрема в період з 04.09.2012 року по 21.01.2014 року.

При цьому суд не рахує платіж від 02.07.2014 року автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки 22**10 в сумі 12,54 грн., як такий, що перериває перебіг позовної давності, оскільки він за своєю суттю є банківською операцією, а не свідомими діями відповідача, спрямованими на погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 04.09.2012 року,.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила факт внесення нею платежу 10.02.2014 року поповнення готівкою через відділення «ПриватБанку» в розмірі 0,25 грн., а позивачем не надано суду достовірних підтверджень того, що саме відповідачем була здійснена вказана операція по поповненню її платіжної картки, наприклад заявки відповідача на внесення готівки в касу банку. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку також не переривається перебіг позовної давності у зв'язку із відсутністю підтверджень неможливості необмеженого кола осіб вчиняти згадані дії за наявності у них номера картки та/або рахунку, в той час, як вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Дана правова позиція відповідає правовій позиції, висловленій 09 листопада 2016 року Верховним Судом України у справі № 761/14514/14-ц.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши надані суду докази в їх сукупності з урахуванням пояснень відповідача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 11, 509, 207, 626, 628, 638 ЦК України, ст.ст. 60, 208, 209, 210, 212, 214, 215, суд, -

в и р і ш и в :

У позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» м. Дніпро до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з часу його проголошення.

Головуючий :

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2017 року