АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/410/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар Гриньова А.М.

з участю: заявника ОСОБА_1 та начальника Другого міського відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Джубаби Д.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/15913/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 6 грудня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця та начальника Другого міського відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця та керівника Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, в якій зазначав, що під час виконання зведеного виконавчого провадження щодо примусового стягнення коштів з нього на користь декількох боржників, державним виконавцем допущено низку порушень вимог Закону України «Про виконавче ______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г. провадження № 22-ц/792/410/17

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № ухвала

провадження». Зокрема, неправомірно було проведено опис та арешт його квартири АДРЕСА_1, яка також належить і його дружині. У квартирі проводилася без його дозволу відеозйомка, понятим при опису майна було залучено раніше судиму особу. Проте, всі його звернення щодо неправомірності дій та клопотання до державного виконавця, а також безпосереднього керівника були залишенні без відповідного реагування. Крім того один з боржників померла, а розписка про повернення коштів її сину зникла з матеріалів виконавчого провадження, а виконавче провадження не закрито. З огляду на такі обставини ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця Дориби А.А. та начальника Другого відділу ДВС м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції Джубаби Д.О. та зобов'язати його усунути допущені порушення при здійсненні виконавчого провадження, а також скасувати арешт майна.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2016 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись із такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилається на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що державний виконавець Дориба А.А. жодного разу не з'являвся до суду для дачі пояснень, тому питання щодо неправомірності його дій залишилося не дослідженим та не з'ясованим. Зазначає, що при вчиненні виконавчих дій, щодо опису та арешту квартири державним виконавцем не було прийнято до уваги той факт, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя і є предметом іпотеки. Крім того, один з боржників померла, а розписка про повернення коштів її сину зникла з матеріалів виконавчого провадження, а виконавче провадження не закрито. Апелянт посилається на порушення вимог ст. ст. 49, 54, 57 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на доводи викладенні в апеляційній скарзі, апелянт просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2016 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького знаходиться зведене виконавче провадження № ЄДРВП 50167764 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» 61848,25 грн. на підставі виконавчого листа № 686/5778/14 від 2 червня 2014 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом, на користь ОСОБА_4 15915 грн. на підставі виконавчого листа № 686/9513/14-ц від 16 липня 2014 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом, на користь ПАТ «Укргазбанк» 304844,41 грн., на підставі виконавчого листа № 686/2037/14 від 8 липня 2014 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом, на користь ПАТ «Кредіт Агріколь Банк» 36182,82 грн. на підставі виконавчого листа № 686/1348/14 від 22 квітня 2014 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом, в дохід держави 4000 грн., на підстави постанови № 686/13309/14 від 13 серпня 2014 року, виданої Хмельницьким міськрайонним судом, на користь ОСОБА_6 270,96 грн. на підставі виконавчого листа № 686/19175/14 від 16 січня 2015 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом, на користь ОСОБА_6 27095,67 грн., на підставі виконавчого листа № 686/19175/14 від 16 січня 2014 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом, на користь ОСОБА_7 5664,9 грн. на підставі виконавчого листа № 686/18587/14 від 14 січня 2015 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом, на користь ОСОБА_8 6100 грн. на підставі виконавчого листа № 686/2287/13 від 21 серпня 2014 року, виданого Полонським районним судом, на користь ОСОБА_9 26792,27 грн. на підставі постанови № 686/7956/15 від 18 лютого 2016 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 25197,31 грн. на підставі виконавчого листа № 686/22632/14 від 29 січня 2016 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом.

У зв'язку з відсутністю добровільного виконання судових рішень по вищевказаним виконавчим листам 12 березня 2015 року державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

Також ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10 квітня 2015 року задоволено подання державного виконавця та дозволено державному виконавцю Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції примусове проникнення до квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_10 на праві власності для проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа № 686/9513/14-ц від 16 липня 2014 року про стягнення з боржника на користь ОСОБА_4 15915 грн., виконавчого листа № 686/2037/14 від 8 липня 2014 року про стягнення з боржника на користь ПАТ «Укргазбанк» 304844,41 грн., виконавчого листа № 686/1348/14 від 22 квітня 2014 року про стягнення з боржника на користь на користь ПАТ «Кредіт Агріколь Банк» 36182,82 грн.

На підставі даної ухвали 26.07.2016 головним державним виконавцем Другого ВДВС м. Хмельницького Дорибою А.А. у присутності понятих ОСОБА_12, ОСОБА_13 було проведено опис 27 предметів рухомого майна у вигляді побутової техніки, меблів та іншого рухомого майна в квартири АДРЕСА_2 та дане майно передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1

У п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 року, № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції на час вчинення виконавчих дій арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час вчинення виконавчих дій встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з частинами 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час вчинення виконавчих дій державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час вчинення виконавчих дій державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що у боржника ОСОБА_1 відсутні кошти та інші цінності, достатні для задоволення вимог стягувачів, зокрема погашення заборгованості по зведеному виконавчому провадженню. Згідно повідомлень з Пенсійного фонду України, Державної податкової служби ОСОБА_1 пенсії не отримує, як платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває. Виконавчі листи про стягнення даних коштів, на час вчинення виконавчих дій, у добровільному порядку не виконувались

А тому, з метою реального виконання рішення суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо примусового проникнення державного виконавця до квартири боржника на підставі ухвали суду, опису рухомого майна боржника в даній квартирі та скасування арешту на майно ОСОБА_1 у вигляді квартири АДРЕСА_2.

Також необґрунтованими є твердження апелянта в своїй скарзі щодо неправомірних дій державного виконавця, який на думку апелянта мав закрити виконавче провадження по стягненню з нього грошових коштів на користь ОСОБА_14 в зв'язку зі смертю останньої.

Так відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час смерті стягувача виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті стягувача якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

В даному випадку після смерті ОСОБА_14 відкрилась спадщина, до складу якої входять відповідно до вимог ст. 1218 Цивільного кодексу усі права , що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини, після її смерті. Спадщину прийняли спадкоємці першої черги, які на даний час не висловили своєї думки щодо необхідності залучення їх як сторони виконавчого провадження, після смерті стягувача. Крім того виконавче провадження в цій частині зупинено.

Доводи апеляційної скарги, що державний виконавець під час проникнення до квартири заявника діяв неправомірно слід відхилити, оскільки примусове проникнення в квартиру боржника здійснювалось на підставі ухвали суду від 10 квітня 2015 року, яка набрала законної сили.

Також, безпідставними є твердження апелянта про порушення державним виконавцем вимог закону при накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_2 з тих підстав, що дана квартира належить на праві спільної сумісної власності йому та його дружині ОСОБА_15, а також, що на дану квартиру накладено обтяження на підставі договору іпотеки між ним та ПАТ «Укргазбанк».

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи єдиним власником квартиру АДРЕСА_2 на час накладення арешту на квартиру був ОСОБА_1 Встановлення тієї обставини, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя і на її одну другу частину не повинен накладатись арешт, не входить до компетенції державного виконавця на стадії накладення арешту на майно, адже державний виконавець накладав арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_1, в тому числі і на те нерухоме майно, право власності на яке було зареєстровано за ОСОБА_1 в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно. В даному випадку, апелянт як на підставу своїх вимог посилається на порушення прав іншої особи - своєї дружини, а не своїх. При цьому сама дружина боржника має право звернутись до суду за захистом своїх прав щодо спільної сумісної власності подружжя. Крім того ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 4 серпня 2016 року, яка набрала чинності, було відмовлено в скарзі ОСОБА_15 на дії державного виконавця щодо накладення арешту на все її рухоме і нерухоме майно, який накладено в зв'язку з солідарним стягненням з ОСОБА_1, ОСОБА_15 користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості по кредитному договору.

З тих же підстав, колегія суддів, вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що на дану квартиру накладено обтяження на підставі договору іпотеки між ним та ПАТ «Укргазбанк», що унеможливлює накладення на неї арешту державним виконавцем. Питання про порушення свого права з цих підстав може ставити саме ПАТ «Укргазбанк», а не боржник.

З підстав, вказаних вище в ухвалі апеляційного суду, не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо закриття виконавчого провадження в зв'язку зі смертю стягувача ОСОБА_14

Слід відхилити і доводи апеляційної скарги з приводу неправомірних дій державного виконавцю по залученню до участю в виконавчих діях з приводу примусового проникнення до квартири заявника ОСОБА_16 Як вбачається з актів опису та арешту майна від 2 березня 2016 року, понятими при виконанні цих дій були присутні ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які підписали ці акти. Прізвище ОСОБА_16 зазначено лише в одному акті, але воно закреслено і вказаний акт він не підписував.

Не заслуговують на увагу і інші доводи апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлена в справі ухвала є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом А.М. Костенко