Справа №: 671/700/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Павлової А.С.,

за участю секретаря Козак Г.А.,

представника заявника ОСОБА_1

свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа Волочиська міська обєднана територіальна громада Хмельницької області про встановлення факту постійного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 травня 2007 року помер ОСОБА_5, який заповів їй все своє майно. До спадкового майна належить житловий будинок, який розташований в с. Лозова Волочиського району Хмельницької області.

ОСОБА_5 проживав один у власному будинку по вул. Островського, 15 в с. Лозова Волочиського району Хмельницької області. Разом з тим, він являвся інвалідом ІІ групи, тривалий час хворів і не міг самостійно здійснювати за собою догляд, тому вона в квітні 2005 року забрала його до себе у с. Маначин Волочиського району і постійно проживала разом з ним до дня його смерті, тобто до 24.05.2007.

Приватний нотаріус волочиського районного нотаріального округу відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні представник заявника заяву своєї довірительки підтримала за обставин у ній викладених та просила її задоволити.

Представник заінтересованої особи Волочиської міської обєднаної територіальної громади в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій покладається на розсуд суду, а розгляд справи просить провести без нього.

Суд вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 травня 2007 року в с. Лозова Волочиського району Хмельницької області помер ОСОБА_5 (а.с. 6), який проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

За життя, 11.03.2004 ОСОБА_5 склав заповіт згідно з яким все належне йому майно заповів заявнику у даній справі - ОСОБА_4 (а.с. 5).

Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця.

З довідки старости с. Маначин № 73 від 02.02.2017 слідує, що ОСОБА_5 з 2005 по 2007 роки проживав в с. Маначин в ОСОБА_4, яка його доглядала до смерті (а.с. 11). Необхідність такого догляду підтверджується випискою із акту освідування, згідно з якої ОСОБА_5 був інвалідом ІІ групи (а.с. 10).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду показали, що вони були односельцями і сусідами померлого ОСОБА_5 і їм достеменно відомо про те, що він з квітня 2005 року за станом здоровя переїхав в с. Маначин Волочиського району до заявниці, з якою проживав до самої смерті.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що в разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Норма ч. 6 ст. 29 ЦК України передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Приватним нотаріусом заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 у звязку з відсутністю доказів про прийняття нею спадщини.

Вказаною відмовою і заповітом представник заявника довела, що встановлення факту постійного проживання її довірительці необхідне для оформлення своїх спадкових прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_4 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, який помер 24 травня 2007 року, за адресою: вул. Циганівська, 1 в с. Маначин Волочиського району Хмельницької області, - з квітня 2005 року по 24 травня 2007 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Павлова А.С.