Справа № 342/1259/16-ц
Провадження № 2/342/107/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Далешівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Далешівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивував тим, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 належав колишньому колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5 Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видане виконкомом Городенківської районної ради 06.01.1990 року. Членами двору станом на 15.04.1991 року були ОСОБА_5 голова двору, його дружина ОСОБА_3 та їх дочка ОСОБА_6. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, є зятем, членом колишнього колгоспного двору він не був. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Далешівської сільської ради № 1657 від 22.11.2016 року. 25 березня 2004 року ОСОБА_5 в Далешівській сільській раді на випадок смерті склав заповіт, згідно з яким заповів все своє майно позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_11 року ОСОБА_5 помер. Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 02.12.2011 року, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та двома Державними актами на право власності на земельні ділянки стверджено, що після смерті ОСОБА_5 позивач прийняв спадщину і успадкував дві земельні ділянки розмірами 0,0364 га та 0,4493 га на території Далешівської сільської ради. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.10.2016 року №1521/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в зв'язку з його належністю колишньому колгоспному двору, де частки членів двору не визначались і не виділялись. Згідно висновку про вартість майна стверджено, що загальна ринкова вартість будинковолодіння по АДРЕСА_1 на даний час складає 181070 грн.

Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності; представник позивача ОСОБА_2 позов підтримує повністю, Далешівська сільська рада не заперечує щодо задоволення позову, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов визнають.

Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 6 січня 1990 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 184 від 11.10.1989 р., встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Довідкою № 1080, виданою 08.08.2016р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5, 1939р.н., ОСОБА_3, 1948 р.н., ОСОБА_6, 1976 р.н.

За заповітом, посвідченим 25 березня 2004 р. секретарем виконавчого комітету Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5, мешканець с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 19. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28846828 від 28.11.2011 р. стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію заповіту ОСОБА_5, посвідченого ОСОБА_8 секретарем Далешівської сільської ради, номер у спадковому реєстрі 48929678.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 р. у віці 70 років в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 35 від 09.10.2009 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_11 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відмітка в паспорті ОСОБА_3, серії НОМЕР_2, виданому 22.06.1998 року Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, свідчить про те, що вона є дружиною ОСОБА_5. Як непрацездатна вдова спадкодавця, ОСОБА_3, 1948 року народження, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, є спадкоємцем за законом, яка має право на обов'язкову частку у спадщині. В поданій до суду заяві відповідачка ОСОБА_3 зазначила, що позов ОСОБА_1 визнає повністю.

Довідкою № 1655 від 01 грудня 2016 р., виданою виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що згідно погосподарського обліку в будинку в АДРЕСА_1 головою домогосподарства був ОСОБА_5 (тип двору-колгоспний), с в 2006-2010 р.р. в дворі проживали ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12., голова двору, який помер в 2009 році, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8

Про те, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований в с. Репужинці з 01.02.1998 р., свідчить відмітка в його паспорті серії НОМЕР_3, виданому 22.06.1998 року Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

З наведеного слідує, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, як спадкоємець за заповітом.

Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстрованими в реєстрі за № 2163, № 2164 (спадкова справа № 140 від 02.03.2010 року) доводиться, що на підставі заповіту, посвідченого Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області від 25.03.2004 року ОСОБА_1 успадкував земельні ділянки площами 0,0364 га та 0,4493 га, які належали спадкодавцю ОСОБА_5 згідно Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5. Копіями Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28906687 та № 28907054 від 02.12.2011р. стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційні записи про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцю ОСОБА_1 (спадкодавець ОСОБА_5.), номери спадкових справ у спадковому реєстрі: № 48960748 та № 48960748.

Також до спадкового майна померлого ОСОБА_5 належить житловий будинок по АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 1521/02-31 від 28.10.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 р. на житловий будинок АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_5, відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку; проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Як вбачається із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, даний житловий будинок збудований в 1967-1990 рр, господарські будівлі та споруди збудовані в 1973, 1975, 1980, 1990, 1987-2000 рр. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7764 від 23.08.2016 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 70 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 6.01.1990р. на підставі рішення цього ж виконкому № 184 від 11.10.1989 р. Відповідно до Звіту ЕТВО «Придністров'я» на підставі договору № 61 від 03.10.2016р. ринкова вартість, житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 станом на 05.10.2016р. становить 181070 грн.

Відповідно до довідки №1658, виданої виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 22.11.2016 р., вулиця і номер будинку, який ОСОБА_1 успадковує після смерті батька ОСОБА_5 помінялися: колишня - АДРЕСА_1

За домогосподарством в АДРЕСА_1 згідно погосподарських книг закріплена земельна ділянка в кількості 0,40 га, а саме: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства біля жилого будинку - 0,15 га, що стверджується довідкою №1657 виданою виконкомом Далешівської сільської ради 22.11.2016 р.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.