15 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЄвграфовоїЄ.П., Ізмайлової Т.Л.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», подану представником Тимошенко Олександром Володимировичем, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до договору про користування електричною енергією ПАТ «Київобленерго» постачає ОСОБА_4 електричну енергію. Порушуючи свої зобов'язання згідно правил, відповідач проводив оплату нерегулярно і не в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 15 485 грн 30 коп., яку ПАТ «Київобленерго» просило стягнути з відповідача.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від

03 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 вересня 2016 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Київобленерго» -

Тимошенко О.В. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до п. 30 договору від 21 лютого 2013 року № 200909814, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «АЕС Київобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Київобленерго», дію договору може бути припинено достроково у разі зміни Споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною електроенергією. Вказаний договір укладався щодо постачання електроенергії по буд. АДРЕСА_1 (а. с. 5-6).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником буд. АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2013року.

Відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 7) встановлено, що заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію виникла в травні

2015 року, коли власником будинку вже був ОСОБА_6, який не є стороною по справі.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що ОСОБА_4 відповідно до п. 30 договору від 21 лютого 2013 року № 200909814 остаточного припинила користування електричною електроенергією за адресою буд. АДРЕСА_1 з часу укладання договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2013 року. Тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки заборгованість за електроенергію виникла в 2015 році, власником будинку з жовтня 2013 року є ОСОБА_6, а доказів з боку позивача про порушення договірних зобов'язань, які виникли між ПАТ «Київобленерго та ОСОБА_4 про те, що заборгованість за спожиту електроенергію виникла з вини останньої суду не надано.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 вересня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», подану представником Тимошенко Олександром Володимировичем, відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від

03 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

01 вересня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова