АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4140/15-ц 22-ц/774/193/К/17
Справа № 181/4140/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/193/К/17 суддя Рибакова В.В.
Категорія № 34 (3) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ «Страхова Компанія «Країна» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.06.2015 року (а.с. 16-19), вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2014 року щодо ОСОБА_4 в частині вирішення цивільного позову скасовано та направлено до суду першої інстанції на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

18 червня 2015 року до суду надійшли матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (надалі ПАТ «СК «Країна») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. 00 коп.; з відповідача ПАТ «СК «Країна» на його користь: у відшкодування шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності 9861 грн. 24 коп.; у відшкодування шкоди, повязаної зі стійкою втратою працездатності 21924 грн. 00 коп.; у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., а всього до стягнення 36785 грн. 24 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок ДТП, яке сталось 24 серпня 2013 року з вини відповідача ОСОБА_4, який порушив п.п. 1.3, 16.13 Правил дорожнього руху, що у відповідності до висновку автотехнічної експертизи № 70/27-761 від 21.01.2014 року перебуває у прямому причинно-наслідковому звязку з настанням ДТП, він отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Таким чином вважає, що ОСОБА_4, який є винним у скоєнні злочину відносно нього, та ПАТ «СК «Країна», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність останнього, повинні відшкодувати завдану йому матеріальну та моральну шкоду.

Після ДТП та до теперішнього часу віє є непрацюючою повнолітньою особою, що тимчасово втратила працездатність внаслідок травм, отриманих при ДТП, що підтверджується медичною документацією та довідкою МСЕК про встановлення йому 2 групи інвалідності.

Відповідно до Законів України про державний бюджет на 2013-2014 року мінімальну заробітну платну встановлено у наступних розмірах: у місячному розмірі: з 1 січня 2013 року - 1147 грн., з 1 грудня 2013 року 1218 грн. і у погодинному розмірі: з 1 січня 2013 року - 6,88 грн., з 1 грудня 2013 року 7,3 грн.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1411, що видана Нікопольською міською лікарнею № 1 та направленням на МСЕК Василівської ЦРБ від 26.11.2013 року з 24.08.2013 року по 30.09.2013 року, він знаходиться на лікуванні в умовах стаціонару, після чого продовжував лікування амбулаторно за місцем проживання.

Відповідно до довідки до ОСОБА_1 огляду МСЕК Серії 10ААБ № 492685 від 05.12.2013 року, для відновлення працездатності йому було рекомендовано лікування в травматологічному відділенні із можливістю пересування за допомогою милиць чи тростини. Відповідно до направлення на консультацію до лікаря-ортопеда від 05.05.2014 року він продовжує лікування до теперішнього часу. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 21 від 05.12.2013 року до виконання індивідуальної програми реабілітації йому було встановлено обмеження до трудової діяльності II ступеню.

З моменту дорожньо-транспортної події до часу подання позову він є непрацездатним.

Таким чином, з 24.08.2013 року по 01.05.2014 року сума мінімальної заробітної плати розраховується наступним чином: з 24.08.2013 року по 24.11.2013 року 1147 грн. х 3 місяці = 3441 грн. З 25.11.2013 року по 30.11.2013 року - 6,88 грн. х 8 годин х 6 днів = 330,24 грн. З 01.12.2013 року по 01.05.2014 року 1218 грн. х 5 місяців = 6090 грн. Загальний розмір шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності, складає 9861 грн. 24 коп., що відповідає положенням ст.25 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до довідки МСЕК від 05.12.2013 року йому було встановлено II групу інвалідності внаслідок тілесних ушкоджень, завданих під час ДТП. Розмір шкоди, повязаної з стійкою втратою працездатності, згідно ст. 26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить у разі II групи інвалідності 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі. 18 заробітних плат на дату настання страхового випадку складають 21924 грн. 00 коп. = 1218 грн. 00 коп. х 18.

Посилається на те, що злочинними діями ОСОБА_4 йому було завдано і моральної шкоди, яка полягає у тому, у нього повністю змінився спосіб життя. З врахуванням ставлення ОСОБА_4 до скоєного злочину, каяття та відшкодування йому матеріальної шкоди, вважає за потрібне стягнути з відповідача ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а із страховика моральну шкоду у розмірі 5000 грн. у відповідності до ст. 23 ЦК України та ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_2: у відшкодування шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності 9861 грн. 24 коп.; у відшкодування шкоди, повязаної зі стійкою втратою працездатності 21924 грн. 00 коп.; у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., а всього до стягнення 36785 грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Страхова Компанія «Країна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, заявлених до ПАТ «Страхова Компанія «Країна» повністю.

Представник відповідача зазначає, що судом не було враховано те, що 19.01.2015 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 10.12.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_2 шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності 9861,24 грн., повязаної зі стійкою втратою працездатності 21924 грн., моральної шкоди 5000 грн., а всього 36785,24 грн., які було сплачено на рахунок ВДВС платіжним дорученням від 26.01.2015 року, тобто рішення суду виконано в повному обсязі і в даному випадку наявне подвійне відшкодування заподіяної шкоди та перевищенням розміру прямого збитку вдвічі.

Крім того, на думку апелента, судом не звернуто увагу на те, що ОСОБА_5 не повідомив Пат «СК «Країна» про ДТП, не надав письмового повідомлення про ДТП встановленого зразка, чим порушив вимоги Закону України «Про обовязкову страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з тим повинен, як завдавач, відшкодувати спричинену шкоду.

Також представник відповідача вважає, що суд, стягуючи моральну шкоду на користь позивача в розмірі 5000 грн., не врахував, що моральна шкода страховиком відшкодовується в розмірі 5% від суми страхової виплати, яка становить 36785,24 грн., не від страхової суми, яка становить 100000 грн.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідач ПАТ «СК «Країна» не був належним чином повідомлений про засідання, яке відбулось 30.08.2016 року та на якому було ухвалено оскаржуване рішення, у звязку з чим апелянт був позбавлений права на участь у розгляді даної справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), обовязкове страхування цивільно правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої здоров'ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо транспортних пригод.

Згідно ст. 6 даного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 зазначеного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 1197 ЦК України передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. ч. 3 зазначеної статті визначає, що середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до ст. 26 Закону, потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України у розмірі не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. В даному випадку лімінт встановлений за полісом за шкоду заподіяну здоровю становить 100000 грн.

Проте, ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) встановлено, що моральна шкода відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

У звязку із вище наведеним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині необхідності зменшення розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_2 з урахуванням страхової виплати 36785 грн. 24 коп., на яку посилається представник ПАТ «СК «Країна» в апеляційній скарзі, та вважає за необхідне зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з 5000 грн. до 1839 грн. 25 коп. (36785, 24 грн. (страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоровю) х 5 : 100 = 1839, 25 грн.).

В іншій частині рішення суду першої інстанції, в частині стягнення з ПАТ «СК «Країна» грошових коштів, є обґрунтованим і скасуванню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014 року було встановлено наступне. ОСОБА_4 24.08.2013 року приблизно о 13.20 год., керував належним йому технічно справним автомобілем марки Опель Вектра, д/з АЕ 9900 АО, рухався по автодорозі Кіровоград Запоріжжя з боку с. Олексіївка, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської обл. у бік м. Орджонікідзе, де на 241 км + 750 м. вказаної автодороги. Не прийнявши заходів належної уваги, обережності, не впевнившись, що маневр лівого повороту буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, розпочав маневр лівого повороту у напрямку с. Капулівка, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської обл.. при цьому, ОСОБА_4 допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110207 ЗНГ, д/з АЕ 1909 НА під керуванням ОСОБА_2, який рухаючимся по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку.

У результаті зіткнення водій автомобіля ЗАЗ-110207 ЗНГ ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої ліктьової кістки у верхній третині та забитої травми передпліччя у верхній третині, закритого чрезвертельного перелому лівої стегнової кістки, закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній третині, множинних саден голови, верхніх та нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження, на момент проведення експертизи, носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо всередині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Керуючі автомобілем марки Опель Вектра ОСОБА_4 грубо порушив Правила дорожнього руху, а саме: п. 1.3 Учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно виконувати вимоги діючих Правил, а так саме бути взаємно ввічливими; п.16.13 Перед поворотом ліворуч і розвороту, водії нерейсового транспортного засобу, зобовязані дати дорогу транспорту попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі зустрічного напрямку прямо чи праворуч.

Вказане порушення п.16.13. Правил дорожнього руху ОСОБА_4 і стали причинним звязком у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Яких не будь перешкод для водія ОСОБА_4 технічного характеру не було. Згідно з висновком авто технічної експертизи при виконанні п.16.13 Правил дорожнього руху ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 72 від 24.02.2014 року, у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої ліктьової кістки у верхній третині та забитої травми передпліччя у верхній третині, закритого чрезвертельного перелому лівої стегнової кістки, закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній третині, множинних саден голови, верхніх та нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження, на момент проведення експертизи, носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо всередині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки вину відповідача ОСОБА_6 встановлено вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014 року, а його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Країна», тому саме ПАТ «Страхова компанія «Країна» несе відповідальність з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майн потерпілого, позивача по справі ОСОБА_2, однак в межах ліміту відповідальності, а у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що відповідає положенням ст.1194 ЦК України.

Погоджується колегія суддів і з розміром страхового відшкодування, який визначено судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» встановлено у 2013 році мінімальну заробітну плату у наступних розмірах: у місячному розмірі: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 6,88 гривні, з 1 грудня - 7,3 гривні.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», встановлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у наступних розмірах: у місячному розмірі - 1218 гривень; у погодинному розмірі - 7,3 гривні.

Згідно з довідкою № 135, виданою Нікопольською 1-ою міською лікарнею, позивач ОСОБА_2 перебував на лікуванні з 24.08.2013 року по 28.08.2013 року (продовжує хворіти) (а.с.20). Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1411 травматологічного відділення позивач ОСОБА_2 перебував на лікуванні на стаціонарі з 24.08.2013 року по 30.09.2013 року (а.с.21,22). Відповідно до довідки до ОСОБА_6 огляду МСЕК Серії 10ААБ № 492685 від 05.12.2013 року для відновлення працездатності йому було рекомендовано лікування в травматологічному відділенні із можливістю пересування за допомогою милиць чи тростини (а.с.27). Відповідно до направлення на консультацію до лікаря-ортопеда від 05.05.2014 року позивач ОСОБА_2 продовжує лікування до теперішнього часу (а.с.28). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 21 від 05.12.2013 року до виконання індивідуальної програми реабілітації позивачу ОСОБА_2 було встановлено обмеження до трудової діяльності II ступеню (а.с.29-32).

Таким чином встановлено, що з моменту дорожньо-транспортної події до часу подання позову позивач був непрацездатним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь позивача необхідно стягнути у відшкодування шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності 21924 грн.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано те, що 19.01.2015 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 10.12.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_2 шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності 9861,24 грн., повязаної зі стійкою втратою працездатності 21924 грн., моральної шкоди 5000 грн., а всього 36785,24 грн., які було сплачено на рахунок ВДВС платіжним дорученням від 26.01.2015 року, тобто рішення суду виконано в повному обсязі і в даному випадку наявне подвійне відшкодування заподіяної шкоди та перевищенням розміру прямого збитку вдвічі з огляду на наступне.

Так, дійсно, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі п. в ч.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_4 звільнено від відбуття покарання. Позов задоволено та стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 в якості відшкодування моральної шкоди 1000 грн. 00 коп.; з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в якості відшкодування шкоди повязаної з тимчасовою втратою працездатності 9861 грн. 24 коп., в якості відшкодування шкоди повязаної зі стійкою втратою працездатності 21924 грн. 00 коп., в якості моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., а всього стягнуто 36785 грн. 24 коп. (а.с.8-19).

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 червня 2015 року вище вказаний вирок скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Питання, щодо виконання вироку суду, яке скасовано вподальшому, не є предметом розгляду у даній справі, тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що судом не звернуто увагу на те, що ОСОБА_5 не повідомив Пат «СК «Країна» про ДТП, не надав письмового повідомлення про ДТП встановленого зразка, чим порушив вимоги Закону України «Про обовязкову страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з тим повинен, як завдавач, відшкодувати спричинену шкоду з огляду на наступне.

У даному випадку відповідач ОСОБА_4 про страховий випадок не повідомив страховику, що сторонами не оспорювалося в судовому засіданні. Однак, враховуючи те, що факт настання страхового випадку не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач ОСОБА_4, як особа, винна в ДТП, притягнутий до кримінальної відповідальності, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку, на думку суду, не може бути підставою для відмови в позові щодо вимог до страховика.

Посилання апелянта на те, що відповідач ПАТ «СК «Країна» не був належним чином повідомлений про засідання, яке відбулось 30.08.2016 року та на якому було ухвалено оскаржуване рішення, у звязку з чим апелянт був позбавлений права на участь у розгляді даної справи колегія суддів не бере до уваги, оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, зокрема розгляд справи за відсутності представника відповідача ПАТ «СК «Країна», не можуть бути підставою для скасування законного рішення, так як вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_4 не оскаржено, тому не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_2 із зменьшенням вказаного розміру з 5000 грн. до 1839,25 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2, зменшивши цей розмір з 5000 грн. до 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять девять) грн. 25 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: