Ухвала

іменем україни

13 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Київської області від 21 липня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звернулись до суду з указаним позовами, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 який знаходиться на неприватизованій земельній ділянці площею 0,12 га. Між сторонами існує спір щодо користування вказаною земельною ділянкою, а тому ОСОБА_4 остаточно просила визначити порядок користування земельною, виділивши їй у відокремлене користування земельну ділянку площею 541,3 кв. м відповідно до 3 варіанту висновку експертизи від 18 вересня 2014 року № СЕ-1-1-259/14 (додаток № 4); зобов'язати ОСОБА_6 перенести на свою земельну ділянку газову витяжку котла, що виходить з його приміщення-кухні, на земельну ділянку ОСОБА_4

ОСОБА_6 у свою чергу просив виділити йому у відокремлене користування земельну ділянку площею 565,5 кв. м відповідно до 4 варіанту висновку експертизи від 18 вересня 2014 року № СЕ-1-1-259/14 (додаток № 5), а ОСОБА_5 просила виділити їй у відокремлене користування земельну ділянку площею 300 кв. м згідно з варіантом користування земельною ділянкою, який фактично склався.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 січня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено, зустрічні позови ОСОБА_5 і ОСОБА_6 задоволено частково. Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1 131 кв. м по АДРЕСА_1 між співвласниками будинку ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відповідно до 3 варіанту висновку ТОВ «Судова незалежна експертиза України» від 18 вересня 2014 року № СЕ-1-1-259/14 (додаток № 4).

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.

Виділено у користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 565,5 кв. м по АДРЕСА_1 згідно з 4 варіантом висновку експертизи. Решту земельної ділянки залишено у спільному користуванні ОСОБА_5 і ОСОБА_4 У задоволенні первісного позову відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позови ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 задоволено частково.

Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1 131 кв. м по АДРЕСА_1 між співвласниками будинку за цією ж адресою.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані рішення апеляційного суду скасувати і передати справу на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 який розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 1 131 кв. м, і між ними існує спір щодо порядку користування цією земельною ділянкою.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до ст. 91 ЗК Української PCP особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 17 лютого 1977 року ОСОБА_6 придбав 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1. На той час площа будинку складала 56,2 кв. м. У власність ОСОБА_6 перейшли конкретно визначені частини будинку, а саме: коридор площею 5,2 кв. м (1-1), коридор площею 7,2 кв. м (1-2), кладова площею 6,7 кв. м (1-3), кухня площею 5,9 кв. м (1-4), жила кімната площею 16,4 кв. м (1-5), жила кімната площею 7,2 кв. м (1-6).

У подальшому рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 17 грудня 2002 року № 301, у зв'язку з наявністю прибудов, було змінено перерозподіл часток між співвласниками: ОСОБА_5 - замість 11/100 частин будинку визначено частку у розмірі 25/100, за ОСОБА_4 - замість 39/100 частин будинку визначено частку у розмірі 34/100, за ОСОБА_6 - замість 1/2 частини будинку визначено частку у розмірі 41/100.

При цьому пунктом 3 цього рішення було визначено, що користування земельною ділянкою за співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 залишено в частинах, що склалося раніше.

З урахуванням вказаного, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що визначення порядку користування земельною ділянкою необхідно провести з урахуванням часток співвласників, які існували до прийняття Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради рішення від 17 грудня 2002 року № 301.

Вказаний висновок апеляційного суду відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законні і обґрунтовані рішення, а тому касаційну скаргу ОСОБА_5 необхідно відхилити, а оскаржувані рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 21 липня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня Л.М. Мазур