Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/67/17 РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого: судді - Демчик Р.В.
при секретарі: Бузун Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 до Першої Черкаської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна,-
ОСОБА_1Т, в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Першої Черкаської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, мотивуючи свою заяву тим, що в лютому 1988 року ОСОБА_3 на ОСОБА_1 був укладений договір довічного утримання і першою черкаською нотаріальною конторою було накладено заборону відчуження 25/75 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою м.Черкаси вул.Пастерівська, 229, яка належить позивачу. Позивач за дозволом черкаського міського відділу архітектури здійснив добудову до своєї частини даного будинку, внаслідок чого його частка у праві спільної часткової зласності збільшилась, і становила 16/25 частин житлового будинку. У 1993 році помер ОСОБА_3 і позивач замість договору довічного утримання на свою частку даного будинку, з урахуванням здійснених добудов до будинку, отримав свідоцтво про право власності № 23 від 22.12.1995 року на 16/25 частин житлового будинку. На даний час, оскільки оригінал договору довічного утримання на 16/25 частин житлового будинку у позивача відсутній у звязку з отриманням свідоцтва про право власності на збільшену частку у співвласності, у позивача немає можливості зняти вищезгадану заборону на дане майно у засудовому порядку, чим порушуються його майнові права щодо розпорядження власністю.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до початку судового засідання заяву, в якій позов підтримав та просив справу слухати у його відсутність.
Представник першої черкаської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився. Надав суду заяву. Поклався на думку суду.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
В лютому 1988 року ОСОБА_3 на ОСОБА_1 був укладений договір довічного утримання і першою черкаською нотаріальною конторою було накладено заборону відчуження 25/75 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою м.Черкаси вул.Пастерівська, 229, яка належить позивачу. Позивач здійснив добудову до своєї частини будинку, внаслідок чого його частка у праві спільної часткової власності збільшилась, і становила 16/25 частин житлового будинку. У 1993 році помер ОСОБА_3 Позивач отримав свідоцтво про право власності № 23 від 22.12.1995 року на 16/25 частин житлового будинку, замість договору довічного утримання на свою частку даного будинку, з урахуванням здійснених добудов до будинку. На даний час, оскільки оригінал договору довічного утримання на 16/25 частин житлового будинку у позивача відсутній у звязку з отриманням свідоцтва про право власності на збільшену частку у співвласності, у позивача немає можливості зняти вищезгадану заборону на дане майно у засудовому порядку, чим порушуються його майнові права щодо розпорядження власністю.
Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратифікованої ЗУ від 17.07.1997р., передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК).
За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно до положень ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном,
За пунктом 9 частиною 1 статті 19 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підставою для реєстрації прав є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст. 572, 589 Цивільного Кодексу України ст. ст. З, 15. 114. 119, 120 ЦПК України, ст. ЗО ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ст. ст. 15, 16, 317. 319, 321, 391 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 до Першої Черкаської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Повний текст рішення суду виготовлено 23 лютого 2017 року.

Головуючий: ОСОБА_4