Справа № 285/2395/16-ц
провадження у справі № 2/0285/84/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……………...ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошові сумі в розмірі по 1 000 грн. щомісячно на кожну дитину.

В обґрунтування позову зазначила, що їх діти повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість.

Сторони в судове засідання не прибули.

Надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позивачка позовні вимоги підтримала, проти чого відповідач не заперечив.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).

Способи виконання обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, 29.01.2013 року.На момент подачі позову сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010 року, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв, однак шлюбні відносини вони не підтримують та знаходяться в процесі розлучення.

Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли, позивачка з двома дітьми проживають окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 25.08.2016 року.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було.

Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує.

Відповідач є здоровою молодою особою 38 років; не приймає участі у вихованні неповнолітніх дітей та не створює всі необхідні умови для їх розвитку і життя, відтак він спроможний сплачувати аліменти.

Обовязок по утриманню неповнолітніх дітей не може бути покладений виключно на одну матір.

Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за грудень 2016 року вона становила 4 997 грн.); визнання відповідачем позову; потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Така сума аліментів є реальною, відповідатиме, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання спільних неповнолітніх дітей сторін на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне їх утримання.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, 29.01.2013 року, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 (одній тисячі) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 30.08.2016 року до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин