Ухвала

іменем україни

23 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 9 вересня 2008 року б/н ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач погодився на те, що заява на отримання кредиту разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить між ним та ПАТ «Акцент-Банк» договір про надання банківських послуг.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 19 березня 2014 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 22 847 грн 87 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «Акцент-Банк» з огляду на пропущення ним строку звернення до суду з відповідним позовом, про застосування якого було заявлено відповідачем у запереченнях на позовну заяву, які були подані 26 липня 2016 року до суду першої інстанції (а. с. 67-70). При цьому суди правильно виходили із того, що строк дії картки було встановлено протягом двох років і він закінчився 9 вересня 2010 року, а з позовом до суду позивач звернувся 29 квітня 2014 року, тобто з пропущенням трирічного строку.

Такий висновок судів відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук М.В. Дем'яносов
А.В. Маляренко

Колегія суддів: