АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/1758/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1170/К/17 суддя Ткаченко С.В.
Категорія - 52 ( 1 ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, Прокурор Криворізької міської прокуратури №1, про позбавлення батьківських прав.

Особи які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради - ОСОБА_4. -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з травня 2015 року по теперішній час мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач не займається вихованням своєї дитини, не цікавиться станом його здоров'я, не спілкується з сином взагалі та не виявляє до нього ніякого інтересу.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2017 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, адже допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що ОСОБА_3 з травня 2015 року припинив підтримувати з дитиною родинні відносини.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті радиОСОБА_4, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 5).

Малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір?ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Батько ОСОБА_3 участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 6).

Згідно Висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради №8/22-648 від 01.01.2-016 року позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малілітнього ОСОБА_5 є недоцільним у зв'язку з тим, що відсутні будь-які відомості про його фактичне місцезнаходження та невстановлені достатні підстави (а.с. 17-18).

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2, суд виходив з відсутності правових підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки такий захід є крайньою мірою сімейно-правової відповідальності, яка підлягає застосуванню лише за умови винної поведінки батьків і свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Такий висновок суду ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

За змістом ст.141 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться із дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Безспірних доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, позивачем не подано.

Виконком Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу у своєму висновку від 01.01.2016 року вказав на недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 (а.с. 17-18).

На підтвердження своїх доводів про ухилення ОСОБА_3 від участі у вихованні та утриманні дитини позивачка надала акт від 18.04.2016 (а.с.6), підписаний її сусідами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які засвідчили, що дитиною повністю опікується мати, та що батько не займався вихованням дитини та не спілкувався із сином.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка надала суду безспірні докази того, що відповідач ухилявся від виконання обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем надано суду докази тільки того, що відповідач не спілкується із дитиною за місцем проживання позивача, а тому, вказані позивачкою обставини не свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню сина.

Суд вірно зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, що відсутнє в діях відповідача, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Наведене свідчить про те, що висновок суду першої інстанції про недостатність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав з урахуванням зібраних у справі доказів, є об'єктивним, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: