УХВАЛА

іменем україни

1 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення вартості проданого товару за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 липня 2011 року та 5 січня 2012 року між нею і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 було укладено договори, за умовами яких вона зобов'язалася передати, а відповідач - прийняти і оплатити в установлений строк поставлений товар. Сторони мали усну домовленість про оренду торгівельного павільйону для здійснення відповідачем торгівлі. Відповідач мав щоденно вносити до каси позивача виручку від реалізованого товару, щомісячно складати акти звірок на взаєморозрахунки між сторонами. Згідно з вказаними договорами, відповідач систематично отримував товар за видатковими накладними та не пізніше 14 днів зобов'язаний був оплатити продукцію. 5 квітня 2012 року позивач припинила поставку товару. Було проведено звірки та ревізію і 6 квітня 2012 року повернуто нереалізований товар на склад позивача. В результаті чого, нею було виявлено заборгованість за поставлений товар на загальну суму 80 158 грн 58 коп.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача борг з врахуванням індексу інфляції у сумі 102 843 грн 46 коп. та пеню 3 % за кожен день затримки розрахунків у сумі 877 736 грн 45 коп., всього 980 579 грн 91 коп. та судові витрати у справі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року, фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2016 року у задоволені позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3, не погоджуючись із указаним вище рішенням суду першої інстанції, звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року провадження у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення вартості проданого товару закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спір між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки спір виник між фізичними особами - підприємцями з приводу виконання договорів, які були укладені між ними, щодо поставки товарів (на момент укладення яких ОСОБА_4 був фізичною особою підприємцем).

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз'яснено, що на вимоги ст. ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ст. 1 ГПК України згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно зі ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В абзаці 4 підп. 4.7 п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі у такому процесі.

В абзаці 3 п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Установлено, що договори на поставку товару були укладені між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4

На час звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом ОСОБА_4 не був фізичною особою - підприємцем, оскільки 13 липня 2012 року було зареєстровано припинення підприємницької діяльності ОСОБА_4, як фізичної особи - підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

16 січня 2016 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстровано фізичну особу - підприємця ОСОБА_4

При цьому, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 у порядку господарського судочинства зверталась до господарського суду Київської області з аналогічним позовом та ухвалою господарського суду Київської області від 5 червня 2015 року їй було відмовлено у прийнятті позову.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги зазначені норми процесуального права, не врахував роз'яснення надані у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а тому дійшов помилкового висновку про те, що спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 342 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик