Головуючий у 1 інстанції Ступін І.М. Категорія 47 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

9 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Баркова В.М., Ткаченко Т.Б.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами до ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про розірвання договору оренди землі № 201 від 01.01.2010 р.

В обґрунтування позову послався на те, що 01 січня 2010 року між ним та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» укладений договір оренди землі, відповідно до якого він передав в оренду відповідачу строком на 12 років земельну ділянку, яка належить йому на праві власності. Договір був зареєстрований у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 07.12.2011 року вчинено запис №01528. В позовній заяві зазначає, що відповідачем порушуються умови ч.4 ст.22 Земельного кодексу України, оскільки у відповідача відсутній проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, що є недбалістю орендаря та суттєвим порушенням умов договору оренди, суперечить вимогам Порядку розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, затвердженого постановою КМУ № 134 від 02.11.2011 р. і постановою КМУ № 164 від 11.02.2010 р. При підписанні договору він сподівався, що відповідач буде вести сільськогосподарську діяльність із розробленням відповідних проектів землеустрою та із врахуванням нормативів і певних вимог. Проте вважає, що відповідач здійснює посівні роботи навмання, що унеможливлює ефективне використання його земельної ділянки та одночасне збереження її родючості. Тому просив розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про розірвання договору оренди землі відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення від 17.08.2016 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В скарзі зазначає, що вимоги ч.4 ст. 22 ЗК України (зі змінами, внесеними Законом України № 1443-VI від 04.06.2009 р.) повинні були виконуватись відповідачем за період з 04.06.2009 р. по 12.02.2015 р., тобто, в період, коли діяла вказана норма закону. Вважає висновок суду щодо неможливості поширення цієї норми на спірні відносини хибним. Крім того, не погоджується і з тим, що ним не було доведено наявності порушень зі сторони відповідача ст. 12 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», оскільки заходи по збереженню екологічної безпеки грунтів провадяться на підставі проектів землеустрою та даних з агротехнічного паспорту земельної ділянки(поля), яких у відповідача немає.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_2, повідомленого про час та місце розгляду справи телефонограмами, зареєстрованими в журналі телефонограм апеляційного суду за №№127,185, поштою, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, який повторно не явився до суду, не повідомив про причини неявки, заяв про відкладення розгляду справи не направляв.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_3, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення представника «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» ОСОБА_4, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_2, суд вважав необґрунтованими та бездоказовими посилання позивача на те, що відповідачем на орендованій земельній ділянці за відсутності інформації про стан ділянки навмання використовувались добрива, а тому не було дотримано екологічної безпеки землекористування. Доказів наявності порушень діючого земельного законодавства та умов договору позивачем суду також не було надано.

З таким рішення суду колегія суду не може не погодитись, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №727427 від 24.03.2008 р. належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,58 га, розташована на території Старомлинівської сільської ради (а.с.11).

01 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав в оренду відповідачу строком на 12 років земельну ділянку в розмірі 5,580 га (а.с.8-9). Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Великоновоселківському районі Донецького ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 07.12.2011 року, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис. (а.с.9 ).

Згідно з довідками виконавчого комітету Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 02.03.2016 р. та 21.12.2016 р. в оренді ДП «Ілліч-Агро Донбас» з 2011 р. по 2014 р. знаходилось 4039,15 га землі, з 2015 р. по теперішній час в оренді знаходиться 4012,0 га., а загальна площа орендованих земельних ділянок ДП «Ілліч-Агро Донбас на території Старомлинівської сільської ради складала у 2009 році 4138,38 га, у 2010 році 4126,24 га (а.с.10,141).

Звертаючись з позовними вимогами про розірвання договору оренди землі, позивач посилається на порушення відповідачем ч.4 ст.22 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель.

Відповідно до приписів ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірвано на вимогу однієї зі сторін договору за рішенням суду у разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24-25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, передбачених Земельним кодексом України та іншими Законами України.

Статтею 651 ЦК України передбачені також загальні підстави розірвання цивільного-правової угоди.

Зокрема, ч.2 зазначеної статі передбачає можливість розірвання договору у разі істотного порушення його умов однією із сторін.

Істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав в оренду відповідачу строком на 12 років вище земельну ділянку в розмірі 5,580 га (а.с.8-9).

Відповідач в суді не оспорював той факт, що при укладанні договору ним не розроблявся проект землеустрію .

В той же час ані норми Земельного кодексу України, ані інші норми земельного законодавства не містять імперативного припису щодо обов'язку орендаря розробляти проект землеустрою у зв'язку з орендою землі.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що норми ч.4 ст.22 ЗК України не поширюються на спірні правовідносини, оскільки договір укладений до доповнення даною нормою ЗК України, не впливає на правильність рішення суду, тому довід апеляційної скарги позивача щодо суперечливості такого висновку суду діючому законодавству, не має значення.

Крім того, посилаючись на відсутність при укладанні договору такого проекту, позивач не довів факту порушення умов договору та його права орендодавця.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) істотною умовою договору оренди землі є умови збереження стану об'єкта оренди.

Частиною другою вказаної статті визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 зазначеного закону, за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором чи законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором чи законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору ст. 652 ЦК.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Разом з тим частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що спірний договір був укладений з порушенням його істотних умов, що передбачені діючим законодавством, що і слугує підставою для його розірвання.

Судом першої інстанції було визнано необґрунтованими і бездоказовими посилання позивача на те, що відповідачем на орендованій земельній ділянці за відсутності інформації про стан ділянки, навмання використовувались добрива, а тому не було дотримано екологічної безпеки землекористування. Доказів наявності порушень діючого земельного законодавства та умов договору позивачем, в порушення ст. 10 ЦПК України, суду не надано, а відповідно до вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.

За змістом ч. 5 ст. 20 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 33-37 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №459/2011 Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоепінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Одним із основних завдань Держсільгоспінспекції України є здійснення заходів щодо недопущення власниками або користувачами земельних ділянок псування земель шляхом їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, заростання чагарниками, дрібноліссям та бурянами (п.З Положення).

Відповідно до п. 5 Положення Держлісгоспінспекції України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності; подавати до органів прокуратури, органів дізнання та досудового слідства акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем не доведений факт використання відповідачем добрива навмання на орендованій земельній ділянці за відсутності інформації про стан ділянки, без додержання державних стандартів, норм і правил.

Що стосується агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, процедура виготовлення, видачі та застосування якого передбачена Порядком ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 11.10.2011 р. № 536, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2011 р. за № 1517/20255, то відповідно до п. 1.6. Порядку відомості агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки. Разом з тим, твердження позивача про те, що обовязок по замовленню агрохімічного паспорта покладається на землекористувача, а тому відповідачем порушено умови договору, зокрема п. 28, є безпідставними і не відповідають положенням зазначеного Порядку.

Слід також приймати до уваги, що протягом строку дії договору позивач жодного разу не звернувся до відповідача з приводу невиконання умов договору, в тому числі дотримання екологічної безпеки, землекористування і родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил. Доказів іншого суду не надано.

Отже, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для розірвання угоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються достовірними доказами, яким суд дав належну юридичну оцінку.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313,314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_1

ОСОБА_5

ОСОБА_6