Справа №583/2283/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/355/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Охтирської міської ради Сумської області, треті особи : ОСОБА_3, Охтирська міська державна нотаріальна контора Сумської області про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, в якому, уточнивши свої вимоги ( т. 1, а.с. 148-150 ), просили : поновити строк звернення до суду з даним позовом; встановити факт своєчасного прийняття ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, за її життя, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, в тому числі на домоволодіння АДРЕСА_1

Свої вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла тітка позивачів та рідна сестра їх матері ОСОБА_7 - ОСОБА_8 Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з вищевказаного домоволодіння. ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину після смерті сестри, оскільки здійснила її поховання та вступила в управління спірним будинком. Однак, за життя ОСОБА_7 спадкові права не оформила, так як вона помилково вважала, що саме син сестри має право на спадщину.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково.

Встановлено факт своєчасного прийняття спадщини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, за її життя, як спадкоємця другої черги, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, житловою площею 12,2 кв.м., загальною площею 23,8 кв.м. по АДРЕСА_1, що належали на праві приватної власності ОСОБА_8 за життя.

В іншій частині позовних вимого відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, неповне та не всебічне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що судом першої інстанції, при ухвалення оскаржуваного рішення, безпідставно не взято до уваги волевиявлення ОСОБА_8 продати спірне домоволодіння, та отримання за нього від ОСОБА_3 кошти в розмірі 3 000 грн., про що свідчить надана розписка. Зазнає, що договір про користування електричною енергією може укладатись лише з власником або з орендарем нерухомого майна, тому договір від 12 жовтня 1999 року укладений з ОСОБА_10, яка не є ані орендарем, ані власником спірного будинку та не є належним доказом факту користування родиною ОСОБА_10 спірним спадковим майном. Вказує, що судом не надано належної оцінки розбіжностям у показах свідків, які надавались ними при розгляді справи за позовом ОСОБА_3, з тими, які були надані в даній справі. Вважає також, що позивачами не надано доказів на підтвердження заявлених ними позовних вимог.

Окрім того, посилається на те, що з даним позовом позивачі звернулись поза межам строків давності, доказів які б свідчили про поважність причин його пропуску суду надано не було.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності в порядку спадкування на спірне спадкове майно сторонами не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, який підтримав доводи своєї скарги, заперечення ОСОБА_6 та її представника проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8, шляхом вступу та управління майном, підтверджується зібраними по справі доказами. Клопотання представника третьої особи про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню оскільки про порушення свого права позивачі дізнались лише після звернення до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, матір'ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року ( т. 1, а.с. 11-14, 16 ).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла рідна сестра ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ( т. 1, а.с. 40-42, 78 ) після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з домоволодіння АДРЕСА_1 Заповіту ОСОБА_8 за життя складено не було, спадкова справа не заводилась ( т. 1, а.с. 82 ).

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після своєї матері - ОСОБА_7 ( т. 1, а.с. 85-88 ). 25 березня 2005 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області Кобзар Н.П. видано ОСОБА_6 та ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом ( т. 1, а.с. 100 ).

Син ОСОБА_8 - ОСОБА_11, в силу ч. 1 ст. 528 ЦК Української РСР ( в редакції, яка діяла станом на час відкриття спадщини, далі - ЦК УРСР ) усунутий від права на спадщину, оскільки умисно позбавив життя спадкодавця, що підтверджується вироком Охтирського районного суду Сумської області від 04 червня 1999 року ( т. 1, а.с. 15 ).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Статтею 530 ЦК УРСР встановлено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Як уже зазначалось, син померлої ОСОБА_8 - ОСОБА_11 не мав права на прийняття спадщини після смерті матері, тому сестра померлої - ОСОБА_7 була єдиною спадкоємицею за законом другої черги.

Відповідно до положень ст.ст. 548-549 ЦК УРСР, для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, з приписів вказаних норм вбачається, що доказуванню підлягає факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5 ( в редакції, яка діяла станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 року ) встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

З довідок квартального уповноваженого ОСОБА_13 від 29 червня 2016 року та 22 липня 2016 року ( т. 1, а.с. 135, 144-146 ) слідує, що ОСОБА_7 фактично вступила в управління та володіння житловим будинком з домогосподарством за адресою : АДРЕСА_1 За взаємною згодою родичів померлої ОСОБА_8, в дане домоволодіння вселився племінник позивачів - ОСОБА_14 з родиною.

З показань свідків ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 слідує, що похованням ОСОБА_8 займались всі родичі померлої, в тому числі і її сестра ОСОБА_7 Ключі від домоволодіння та документи були передані саме ОСОБА_7 За згодою родичів в даному житловому будинку, тимчасово на час відбування покарання ОСОБА_11, вселився ОСОБА_14 з родиною.

12 жовтня 1999 року між ВАТ « Сумиобленерго » та ОСОБА_10 укладено договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджує факт користування родиною ОСОБА_10 спірним будинком після смерті ОСОБА_8 Наданий філією « Охтирський РЕМ » ПАТ « Сумиобленерго » оригінал договору було оглянуто в судовому засідання, його недійсність в судовому порядку не визнавалась, а тому посилання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на його неналежність, як доказу, не заслуговує на увагу.

В свою чергу, переконливих доказів на спростування вступу ОСОБА_7 в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_8 апелянтом надано не було.

Не впливають на висновки суду першої інстанції щодо фактичного прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8 також і доводи апеляційної скарги про наявність розбіжностей в показах свідків, з їх показами під час розгляді справи за позовом ОСОБА_3

Зокрема, предметом доказування вказаної справи було безперервність та правомірність користування ОСОБА_3 спірним домоволодінням протягом останніх 10 років. Надання згоди на вселення сім'ї ОСОБА_7 в дане житло, в тому числі ОСОБА_11, який на той час був під вартою, не свідчить, що ОСОБА_7 не вступила в управління спадковим майном.

Окрім того, рішення у справі за позовом ОСОБА_3 оскаржено в апеляційному порядку, тому ним ще не встановлені обов»язкові для справи, що переглядається обставини, суд до певних доказів може ставитися критично.

Статтями 47, 227 ЦК УРСР ( в редакції, які діяла станом на 12 березня 1997 року ) встановлено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_8 не укладався. Розписка про отримання коштів в сумі 3 000 грн., на яку посилається апелянт, не є належним доказом відчуження спадкодавцем за життя спірного майна.

Окрім того, вказана розписка була датована 12 березня 1997 року, тоді як ОСОБА_8 померла в лютому 1999 року. Проте, ОСОБА_3 не обґрунтовано, що перешкоджало їй протягом майже двох років, за життя власника, належним чином укласти договір купівлі-продажу житлового будинку.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_7, яка є спадкоємицею другої черги за законом, протягом шести місяців вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_8, зокрема здійснювала її поховання, розпорядилась спадковим майном, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не вбачає також підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності, виходячи з наступного.

У відповідності з ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.( ст. 257 ЦК України ).

Аналогічний строк загальної позовної давності був визначений ст. 71 ЦК УРСР.

За змістом ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Тобто, ОСОБА_7 є такою, що прийняла спадщину з моменту відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляло її права на спадщину. Про порушення свого права на спадкове майно позивачі дізнались після звернення в установлений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 ( т. 1, а.с. 73-74 ). Зокрема, позивачам було роз»яснено, що останній є усунутим від прийняття спадщини в силу ч. 1 ст. 528 ЦК УРСР, який втратив чинність.

Дії позивачів свідчать про те, що вони не втрачали інтересу до спадкового майно.

Окрім того, після звернення ОСОБА_3 з позовом про визнання за нею права власності на спірний житловий будинок виник спір навколо даного майна.

Слід зазначити також, що у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач ( ч. 1 ст. 30 ЦПК України ).

ОСОБА_3, інтереси якої представляє ОСОБА_4, не була стороною в справі та є третьою особою.

Охтирська міська рада Сумської області з подібним клопотанням під час перебування справи в суді першої інстанції не зверталась.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

З огляду на наведене вище, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -