АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2034/2-5161/11 Головуючий суддя І інстанції Юдін
Провадження № 22-ц/790/140/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.

суддів - Довгаль А.П., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Приватної фірми «Весна», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 14 травня 2007 року між ПАТ «Донгорбанк» та ТОВ фірма «Укан» було укладено кредитний договір № 06 від 14 травня 2007 року, за яким ПАТ «Донгорбанк» зобов`язався видати Позичальнику кредит розміром 1 400 000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути кредит до 13 травня 2014 року.

Рішенням № 2/2011 єдиного акціонера, що одноосібно здійснює повноваження Позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «Донгорбанк» від 15 липня 2011 року та Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «ПУМБ» від 15-16 липня 2011 року протокол № 59 було затверджено Передавальний акт від 15 липня 2011 року, згідно з п.1 якого правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків ПАТ «Донгорбанк» є ПАТ «ПУМБ».

За весь період Позичальником було сплачено 47 600 доларів США процентів за користування кредитом, повернуто частково кредит у сумі 16 666 доларів США 67 центів. Сума заборгованості Позичальника перед Позивачем станом на 16 березня 2011 року складала 2 194 308 доларів США 06 центів.

На виконання договору кредиту було укладено договір іпотеки № 06 від 14 травня 2007 року, відповідно до умов якого ПФ «Весна» передає в іпотеку будівлю промислового комплексу літ. А-1 загальною площею 1474, 60 кв. м. та земельну ділянку, на якій ця будівля розташована, які знаходяться у АДРЕСА_1.

Будівля промислового комплексу на момент укладання договору іпотеки належала ПФ «Весна» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності Р№ б/н від 25.04.2000 року, зареєстрованого Харківським міжміським БТІ та записаного в реєстрову книгу №1 під реєстровим №52 від 26.04.2000 р. Право власності іпотекодавця на земельну ділянку підтверджувалось Державним актом на право власності земельної ділянки Серія НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Височанської селищної ради ХV сесії ХХІІІ скликання від 29.03.2001 р. Харківського району Харківської області виданого 03 жовтня 2001 року.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2009 року за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлове приміщення в АДРЕСА_1, загальною площею 3562,7 кв.м. (літ. А-1), на підставі чого за ним зареєстровано право власності.

Таким чином, позивач просив задовольнити його позовні вимоги та звернути стягнення на будівлю промислового комплексу, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та земельну ділянку, яка перебуває у власності ПФ «Весна».

Представник відповідача позов не визнала, проти його задоволення заперечувала. Посилалась на те, що рішенням Харківського господарського суду від 17 серпня 2009 року на користь банку з позичальника стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 1 781 805, 15 дол. США. Позивач просить звернути стягнення на приміщення, яке предметом іпотечного договору не було. Крім того, вироком суду встановлено, що кредитний договір укладався внаслідок зловмисної домовленості керівників банку, товариства та приватної фірми, які засуджені і з них присуджено у відшкодування на користь банку вкрадених коштів на суми кредиту 14 000 000 дол. США.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2012 року в задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Перший український міжнародний банк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що рішення господарських судів, на які посилався суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків про відмову в позові, скасовані. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2010 року відмовлено у задоволенні позову ПФ «Весна» до ПАТ «Донгорбанк» про визнання недійсним іпотечного договору № 06 від 14 травня 2007 року про передачу в іпотеку будівлі промислового комплексу літ.А-1 загальною площею 1474,60 кв. м на забезпечення виконання ТОВ фірма «Укан» кредитного договору №06 від 14 травня 2007 року. Зобов'язання ТОВ фірма «Укан» не виконані, тому позивачем доведено наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Справа була предметом розгляду судів апеляційної та касаційної інстанцій неодноразово.

Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2013 року апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року касаційну скаргу ПАТ «ПУМБ» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2013 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що згідно умов договору до предмету іпотеки входять: А-1, будівлі промислового комплексу, загальною площею 1474,60 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1, та іпотека поширюється на належну іпотекодавцю на праві власності земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка необхідна для його використання за цільовим призначенням; право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності земельної ділянки серія НОМЕР_2, виданим 03 жовтня 2001 року на підставі рішення Височанської селищної ради ХVсесії ХХІІІ скликання від 29 березня 2001 року. Вказано, що апеляційний суд помилково вважав, що спірна земельна ділянка не є предметом іпотеки із посвідчувального напису нотаріуса на іпотечному договорі та витягу з ЄДР заборон відчудження об'єктів нерухомого майна вбачається, що за іпотечним договором в іпотеку надано будівлю промислового комплексу та земельну ділянку.

Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» задоволено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2012 року скасовано, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Приватної фірми «Весна», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. У рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 06 від 14 травня 2007 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Донгорбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Укан», розмір якої складає 2 194 308 доларів США 06 центів, з яких 1 383 333 долари США 33 центи - сума заборгованості за кредитом та 810 974 долари США 73 центи - сума заборгованості за відсотками, звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до Договору іпотеки № 06 від 14 травня 2007 року, а саме на: нежитлову будівлю промислового комплексу літ. А-1 загальною площею 3562,7 квадратних метрів, що розташована у АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2009 року по справі № 2-2492/2009; земельну ділянку площею 0, 4898 гектари, що належить Приватній фірмі «Весна» на підставі державного акту на право власності земельної ділянки Серія НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Височанської селищної ради ХV сесії ХХІІІ скликання від 29.03.2001 року Харківського району Харківської області виданого 03 жовтня 2001 року. Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з Приватної фірми «Весна», ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір у розмірі 2216,25 грн. з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року касаційні скарги ПФ Весна» та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від від 08 грудня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2014 року, суд касаційної інстанції вказав, що відкидаючи доводи відповідачів щодо розбіжностей, які мають місце у площі спірного нежитлового приміщення, апеляційний суд, зауважив, що в п. 1.2 Договору іпотеки зазначені тип та адреса об'єкту, номер реєстрової книги та номер запису, назва будівель та споруд, літери в технічній інвентаризації, підстава виникнення права власності, залишивши поза увагою, що до необхідних реквізитів, які ідентифікують об'єкт нерухомого майна належить і його фактичні розміри. При цьому судом не з'ясовано чи є приміщення нежитлової будівлі, яке передавалось в іпотеку одним і тим самим, на яке відповідачем ОСОБА_1 на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2009 року набуто право власності. Звернуто увагу на те, що за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2009 року за ОСОБА_1 крім права власності на нежитлове приміщення в АДРЕСА_1, загальною площею 3562,7 кв.м (літ. «А-1»), право власності визнано також і на земельну ділянку площею 0,4898 га на яку суд звернув стягнення, як на таку, що належить на праві приватної власності відповідачу ПФ «Весна». Вказано, що апеляційним судом не з'ясовано належним чином розміру заборгованості в рахунок якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Зазначено, що апеляційний суд піддаючи критиці посилання відповідачів щодо припинення існування ТОВ фірми «Укан», як основного боржника за зобов'язанням, не перевірив належним чином чи ліквідована юридична особа з урахуванням рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року.

Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задоволено частково. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до Приватної фірми «Весна», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 06 від 14 травня 2007 року - відмовлено з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року касаційні скарги ПАТ «ПУМБ» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд суду апеляційної інстанції. При цьому суд касаційної інстанції вважав помилковими висновки суду про відстуність в договорі іпотеки опису предмета іпотеки, достатнього для його ідентифікації. Звернув увагу на те, що зазначення ідентифікаційних даних щодо предмета іпотеки повинно було відповідати відомостям, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та тих вимог, що були заявлені в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Господарського суду Харківської області від 10 липня 2009 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16 вересня 2009 року, які набули чинності та не скасовані, іпотечний договір від 14 травня 2007 року № 06, який було укладено на забезпечення виконання позичальником ТОВ фірма «Укан» кредитного договору від 14 травня 2007 року № 06, було визнано недійсним.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно доданим позивачем до апеляційного скарги копії постанови Вищого господарського суду України від 9 грудня 2009 року рішення господарського суду Харківської області від 10 липня 2009 року та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 16 вересня 2009 року скасовані і справа передана на новий розгляд . (том 1 а.с.185-188)

При новому розгляді справи постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2010 року, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 23 грудня 2011 року , в позові ПФ «Весна» до ЗАТ «Донгорбанк» про визнання недійсним іпотечного договору № 06 від 14 травня 2007 року про передачу в іпотеку будівлі промислового комплексу літ.А-1 загальною площею 1474,60 кв.м на забезпечення виконання ТОВ фірма «Укан»кредитного договору № 06 від 14 травня 2007 року відмовлено. ( том 1 а.с.189-198)

Відповідно при ухваленні рішення суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення у справі, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухваленні судом апеляційної інстанції нового.

Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між ПАТ «Донгорбанк» та ТОВ фірма «Укан» було укладено кредитний договір № 06 від 14 травня 2007 року, за яким ПАТ «Донгорбанк» зобов`язався видати Позичальнику кредит розміром 1 400 000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути кредит до 13 травня 2014 року.

Згідно даних Единого реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, на цей час існування ТОВ фірми «Укан», як основного боржника за зобов'язанням - не припинено.

Рішенням № 2/2011 єдиного акціонера, що одноосібно здійснює повноваження Позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «Донгорбанк» від 15 липня 2011 року та Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «ПУМБ» від 15-16 липня 2011 року протокол № 59 було затверджено Передавальний акт від 15 липня 2011 року, згідно з п.1 якого правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків ПАТ «Донгорбанк» є ПАТ «ПУМБ».

На забезпечення виконання зобов*язань за договором кредиту було укладено договір іпотеки № 06 від 14 травня 2007 року, відповідно до умов якого ПФ «Весна» передає в іпотеку будівлю промислового комплексу літ. А-1 загальною площею 1474, 60 кв. м. та земельну ділянку, на якій ця будівля розташована, які знаходяться у АДРЕСА_1.

Будівля промислового комплексу на момент укладання договору іпотеки належала ПФ «Весна» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності Р№ б/н від 25.04.2000 року, зареєстрованого Харківським міжміським БТІ та записаного в реєстрову книгу №1 під реєстровим №52 від 26.04.2000 р. Право власності іпотекодавця на земельну ділянку підтверджувалось Державним актом на право власності земельної ділянки Серія НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Височанської селищної ради ХV сесії ХХІІІ скликання від 29.03.2001 р. Харківського району Харківської області виданого 03 жовтня 2001 року.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2009 року за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,4898 га та нежитлове приміщення в АДРЕСА_1, загальною площею 3562,7 кв.м. літ. А-1 (том 2 а.с. 75-76).

Із змісту зазначеного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2009 року прямо вбачається, що будівлі промислового комплексу літ. А-1 загальною площею 3562,70 кв.м., що переходять у власність ОСОБА_1 належать ПФ «Весна» на підставі свідоцтва про право власності на будівлю промислового комплексу від 25.04.2000 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17 серпня 2009 року (справа № 42/190-09) на користь ЗАТ «Донгорбанк» з ТОВ фірма «Укан» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 06 від 14 травня 2007 року в сумі 1781805,15 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 1383333,33 доларів США, заборгованості за процентами 388479,65 доларів США, пені 9992,17 доларів США (а.с.153-156)

Матеріалами справи підтверджено, що вказане рішення не виконано, що сторонами не заперечується.

Так, згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. від 14.03.2016 року виконавчий документ, а саме наказ № 42/190-09, виданий 24.07.2012 року Господарським судом Харківської області про стягнення на користь ЗАТ «Донгорбанк» з ТОВ фірма «Укан» заборгованості за кредитним договором № 06 від 14 травня 2007 року в сумі 1781805,15 дол. США - повернуто стягувачу без виконання.

Згідно остаточного розрахунку (том 1 а. с. 111-113) станом на 27.11.2011 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Укан» перед Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за Кредитним договором № 06 від 14 травня 2007 року) становить 1871716,62 долари США, з яких 1 383 333,33 долари США - сума заборгованості за кредитом та 488383,29 долари США - сума заборгованості за відсотками. Зазначений розрахунок включає в себе заборгованість за тілом кредиту та відсотками, що була стягнута рішенням господарського суду Харківської області від 17 серпня 2009 року; заборгованість за відсотками збільшилась оскільки нарахована за більш тривалий період, ніж той, за який заборгованість стягнута рішенням господарського суду Харківської області від 17 серпня 2009 року.

Цей розрахунок не спростований відповідачами, підтверджений випискою по рахункам ТОВ фірми «Укан» (том 1 а.с. 114-118).

Обтяження іпотекою зареєстровано в реєстрі іпотек згідно відповідного витягу 15.05.2007 року (том 1 а.с. 219).

За умовами п. 1.2 Іпотечного договору № 06 від 14 травня 2007 року, укладеного між ПФ «Весна»та ЗАТ «Донгорбанк» на забезпечення виконання позичальником ТОВ фірма «Укан» кредитного договору, в іпотеку передано будівлю промислового комплексу літ.А-1 загальною площею 1474,60 кв.м, розташовану у АДРЕСА_1. Згідно п.1.3. Іпотека поширюється на належну на праві власності іпотекодавцю, Приватній фірмі «Весна», на підставі Державного акту Серії НОМЕР_3 від 3 жовтня 2001 року земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки. (том 1 а.с.15)

Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - будівлю промислового комплексу літ.А-1, розташовану у АДРЕСА_1 при цьому зазначає площу будівлі 3562,7 кв.м.

Відповідачі заперечують, наполягають, що предметом іпотеки зазначена будівля літ.А-1 загальною площею 1474,60 кв.м.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на момент первісного оформлення права власності загальна площа комплексу становила 2699,80 кв.м. Згодом, після проведення реконструкції, згідно акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об*єкта до експлуатації від грудня 1999 року на час прийняття його в експлуатацію після реконструкції будівля літ-А-1 мала загальну площу 3700 кв.м. (том 4 а.с. 88-89).

Даними технічного паспорту на виробничий будинок від 18.10.2006 року виданого на будівлю промислового комплексу літ.А-1, загальна площа комплексу у АДРЕСА_1.становила 3562,70 кв.м.

У пунктах 15, 16 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року передбачено, що на плані земельної ділянки кожен будинок та господарська будівля, починаючи з основної, літерується великими буквами алфавіту. Якщо літерується велика кількість будинків та господарських будівель, розміщених на земельній ділянці, то після закінчення алфавіту застосовуються літери зі штрихом.

Тобто на одній земельній ділянці неможливе існування двох об'єктів з однаковим літеруванням.

У постанові Вищого господарського суду України від 23 грудня 2011 року зазначено, що в іпотечному договорі тип та адреса об'єкта, підстави виникнення права власності, номер реєстрової книги та номер запису, назва будівель та споруд дозволяють точно ідентифікувати предмет іпотеки (т. 1 а. с. 197).

Крім того, згідно з п. 5.2. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (в редакції, чинній з 19 травня 2005 року) витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно видається на підставі відомостей, які містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

При цьому реєстр прав власності на нерухоме майно є інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права власності (п. 1.7 зазначеного положення в редакції, чинній з 19 травня 2005 року).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції, чинній з ЗО січня 2006 року) державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обмежень - єдина державна інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обмеження, суб'єктів речових прав, технічні характеристики об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких - об'єктів нерухомого майна.

Отже, зазначення ідентифікаційних даних щодо предмета іпотеки у договорі іпотеки повинне було відповідати відомостям, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та отримані згідно з відповідним витягом.

Згідно витягу з реєстру прав власності № 14431698 від 03.05.2007 року, на підставі якого опис предмета іпотеки зазначено в іпотечному договорі № 06 від 14.05.2007 року загальна площа приміщення літ.А-1 становила 1474,60 кв.м.

Між тим, за змістом повідомлення Харківського районного бюро технічної інвентаризації від 05.12.2016 року вих. № 586 до Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстратором були внесені виправлення у зв*язку з тим, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно містилась хибна інформація про площу будівлі промислового комплексу літ А-1, розташовану у АДРЕСА_1. Зокрема хибна інформація про площу будівлі була виправлена на вірну 3562,70 кв.м., у зв*язку з чим попередній запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно про площу будівлі 1474,60 кв.м. було скасовано 04.05.2007 року.

Таким чином, станом на час укладення договору іпотеки 14.05.2007 року спірна будівля промислового комплексу літ. А-1 мала загальну площу 3562,70 кв.м. та саме із зазначенням такої площі обліковувалась в Реєстру прав власності на нерухоме майно.

На підставі наведених матеріалів справи колегією суддів встановлено, сторонами не спростовано, що будівля промислового комплексу літ. А-1 розташованого у АДРЕСА_1, на час передачі в іпотеку, мала площу 3562,7 кв.м. та, в тому числі з урахуванням експлікації приміщень, є одним і тими самим нерухомим майном, на яке за ОСОБА_1 визнано право власності рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2009 року.

Відповідачі фактично не оспорюють, що на час передачі будівлі в іпотеку загальна площа літ.А-1 становила 3562,70 кв.м., проте, з огляду на ці обставини наполягають на тому, що в іпотеку було передано лише частину приміщень літ А-1 площею 1474,60 кв.м.

Між тим, доказів того, що частина приміщень літ А-1 площею 1474,60 кв.м. біли виділені в натурі та були самостійним предметом іпотеки матеріали справи не містять, в той час, як з огляду на приписи ст. 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, яка містить вичерпний перелік об*єктів, які могли бути предметом іпотеки, частина об*єкту нерухомого майна могла бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об*єкт нерухомості чи приєднання її до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об*єкт.

Крім того, згідно висновку експерта суб*єкта оціночної діяльності ТОВ «Дельта-Консалтинг» (том 2 а.с. 78), на підставі якого в договорі іпотеки було зазначено вартість будівлі «А-1», яка є предметом іпотеки - 5679785,50 грн. загальна площа будівлі промислового комплексу літ. А-1 у Харківській області, Харківського району, АДРЕСА_1 зазначена 3562,70 кв.м. Таким чином, вартість предмета іпотеки для укладення відповідного договору визначена виходячи із площі, яка була наявна на час укладення договору - 3562,70 кв.м.

Хибними є посилання представника відповідача на висновок експерта суб*єкта оціночної діяльності ТОВ «САБО консалтінг», в якому вартість будівлі літ. А-1 визначена 8560500 грн. (том 2 а.с. 78), оскільки із змісту зазначеного висновку вбачається, що він був складений 12.11.2007 року, тобто вже після укладення договору іпотеки, та для іншої мети.

Зазначені обставини були предметом розгляду Харківського апеляційного господарського суду в ході вирішення справи за позовом ПФ «Весна» до ПАТ «Донгорбанк» про визнання недійсним іпотечного договору. Так, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.11.2010 року було відмовлено у визнанні недійсним договору іпотеки. При цьому суд виходив з того, що навіть, якщо не приймати до уваги загальну площу будівлі, то відповідно до її опису, зазначеного в п. 1.2. Іпотечного договору, в якому зазначені реєстраційні дані будівлі, тип та адреса об*єкту, номер реєстрової книги та номер запису, назва будівель та споруд, літери в технічній інвентаризації, підстава виникнення права власності, можливо точно ідентифікувати надане в іпотеку майно.

Таким чином колегія суддів вважає встановленим, що за договором № 06 від 14 травня 2007 року, в іпотеку було передано будівлю промислового комплексу літ. А-1, яка на цей час належить ОСОБА_1 за рішенням суду.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Договір іпотеки недійсним не визнанно.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому площу будівлі промислового комплексу слід зазначити 3562,70 кв.м., тобто таку, яка фактично існувала та була зазначена в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на час передачі будівлі в іпотеку та укладання іпотечного договору, а не в розмірі 1474,60 кв.м., який на час видачі витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно був помилково там зазначений.

У пункті 1.3 договору іпотеки вказано, що іпотека поширюється на належну іпотекодавцю на праві власності земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка необхідна для його використання за цільовим призначенням. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності земельної ділянки серія НОМЕР_4, виданим 03 жовтня 2001 року на підставі рішення 15 сесії 23-го скликання від 29 березня 2001 року Височанської селищної ради Харківського району Харківської області.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року, (далі - Інструкція) на кожний об'єкт заводиться окрема інвентаризаційна справа і запроваджується літерування та нумерація будинків, допоміжних будівель та споруд.

Крім того, з посвідчувального напису нотаріуса на іпотечному договорі та витягу з ЄДР заборон відчуження об*єктів нерухомого майна вбачається, що за іпотечним договором в іпотеку надано будівлю промислового комплексу та земельну ділянку (том 1 а.с. 217-219).

Зазначеним спростовуються доводи відповідачів, про те, що земельна ділянка не є предметом іпотеки та на неї не може бути звернуто стягнення.

Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно звіту про оцінку майна № 1910/16-1 від 19 жовтня 2016 року, складеного асоціацією «УкрЕкспроБуд» ринкова вартість об*єкту оцінки будівлі промислового комплексу літ. А-1 загальною площею 3562,70 кв.м., розташовану у АДРЕСА_1.- на дату оцінки становить 3231000 грн.; ринкова вартість об*єкту оцінки земельної ділянки загальною площею 0,4898 га розташовану у АДРЕСА_1 - на дату оцінки становить 410000 грн.

Відповідачі із зазначеним звітом не погодились надали рецензію на звіт, (том 4 а.с. 64-66), в якій викладені зауваження до звіту з оцінки.

Між тим, відомості, щодо вартості майна не спростовані, даних про те, що предмети іпотеки мають іншу вартість рецензія не містить.

За таких обставин, звертаючи стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів вважає за необхідне в резолютивній частині рішення зазначити початкову ціну продажу предмета іпотеки саме за відомостями звіту про оцінку майна № 1910/16-1 від 19 жовтня 2016 року, складеного асоціацією «УкрЕкспроБуд».

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Приватної фірми «Весна» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, рішення суду в цій частині необхідно скасувати, провадження у справі в цій частині - закрити. Роз*яснити позивачу його право на звернення із вимогами до Приватної фірми «Весна» до господарського суду.

Висновки колегії суддів про наявність підстав для закриття провадження у справі узгоджуються із правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745цс15 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1323цс15, від 02.12.2015 року у справі № 6-1349цс15, які є обов'язковими для всіх судів України.

Між тим, закриття провадження у справі в частині вимог до Приватної фірми «Весна» не є перешкодою для звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом спору, оскільки право власності на майно, що є предметом іпотеки, як на будівлю промислового комплексу так і на земельну ділянку, визнано за ОСОБА_1, який є відповідачем у справі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2012 скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Укан» перед Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за Кредитним договором № 06 від 14 травня 2007 року в розмірі 1871716,62 долари США, з яких 1 383 333,33 долари США - заборгованість за кредитом та 488383,29 долари США - заборгованість за відсотками, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до Договору іпотеки № 06 від 14 травня 2007 року, а саме:

-На нежитлову будівлю промислового комплексу літ. А-1 загальною площею 3562,70 квадратних метрів, що розташована у АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2009 року по справі № 2-2492/2009;

-На земельну ділянку площею 0,4898 гектари, розташовану у АДРЕСА_1 право власності на яку визнано за ОСОБА_1 рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 жовтня 2009 року по справі № 2-2492/2009.

Встановити початкову ціну продажу будівлі промислового комплексу літ. А-1 загальною площею 3562,70 кв.м., розташованої у АДРЕСА_1. - 3231000 грн., встановити початкову ціну продажу земельної ділянки площею 0,4898 га розташовану у АДРЕСА_1 - 410000 грн. - визначені згідно звіту про оцінку майна № 1910/16-1 від 19 жовтня 2016 року, складеного асоціацією «УкрЕкспроБуд».

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Приватної фірми «Весна» про звернення стягнення на предмет іпотеки - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ід. код НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» () судовий збір у розмірі 4432,5 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Пилипчук Н.П.

Судді: Довгаль А.П.

Кружиліна О.А.