Справа № 175/4974/16-ц
Провадження № 2/175/2051/16
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Воздвиженського О.Л.

за участю секретаря Перепелиці Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сурсько-Литовської сільської ради, третя особа: нотаріус Дніпропетровської районної Днржавної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого 13 червня 2012 року ОСОБА_3, на житловий будинок № 17 по вул. Тиха в с. Сурсько Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач вказав, що вона є спадкоємцем першої черги, незважаючи на те, що її право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті чоловіка, ніхто не оспорює, вона не в змозі отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, в звязку з неможливістю надання нею правовстановлюючого документу на житловий будинок, який би був зареєстрований в встановленому законом порядку на імя померлого. Тому, вона звернулася до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явився, але надали суду заяви в якій просили суд розглядати справу за відсутності їх представників.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 червня 2012 року помер чоловік позивачки ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ № 460789, виданого виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

З 06 липня 1968 року позивачка ОСОБА_1 перебувала у законному шлюбі з ОСОБА_3. З цього часу вони проживали однією сімєю, вели сумісне господарство. У 1975 році вона зі своїм чоловіком ОСОБА_3, на сімейні кошти, збудували будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: вул. Тиха, 17 в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області де сумісно проживали і де вона проживає по теперішній час.

Після смерті її чоловіка ОСОБА_3 залишилося спадкове майно : жилий будинок розташовані за адресом : вулиця Тиха,17 , село Сурсько Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області.

Після смерті чоловіка вона постійно проживала і проживає по теперішній час у спадковому домі і фактично прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто взяла в особисте користування майном належним їй та її чоловіку ( меблі, посуд, господарський інвентар тощо ), проводить ремонтні роботи у житловій будівлі, господарських будівлях і спорудах, щоб захистити їх від саморуйнування, обробляє земельну ділянку, що знаходиться під обслуговуванням домоволодіння.

ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк, на підставі ст. 1269, 1270 ЦК України, звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернути до суду.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1221 ЦК України.

У відповідності до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно архівних даних Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року вбачається, що правоустановлювані документи на нерухоме майно за адресою: вул. Тиха, 17 в с. Сурсько-Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області на імя ОСОБА_3 відсутні. Відповідно до архівної справи № 1823 майно складається: житловий будинок А загальна площа 103,6 кв.м, житлова площа 56,2 кв.м, матеріал стін цегла, Б літня кухня, В гараж, Г сарай, Д сарай, Є навіс, Ж погріб, З навіс, І сарай, Л вбиральня, к колодязь, № 1-2 огорожа.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності никається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому 13 червня 2012 року ОСОБА_3 належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на майно, у зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 13 червня 2012 року на житловий будинок № 17 по вул. Тиха в с. Сурсько Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сурсько-Литовської сільської ради, третя особа: нотаріус Дніпропетровської районної Днржавної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася у с. Сурсько Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області, паспорт серія АК № 614309 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 21 серпня 1999 року, ІПН - НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: с. Сурсько Литовське Дніпровський район Дніпропетровська область, вул. Тиха, буд. № 17, право власності в порядку спадкування за законом на жилий будинок № 17 по вул. Тиха в с. Сурсько Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області загальною площею 103.6 кв. м. з прибудовою 6.2 кв. м., комора 1.1 кв. м., літня кухня 9.0 кв. м., літня кухна 9.1 кв.м., усього 25.4 кв.м., господарські будівлі і споруди : гараж - 23.1 кв. м., сарай 16,4 кв. м., сарай - 16.5 кв.м., навіс - 31.2 кв. м., вхід в погріб, навіс - 15.3 кв. м., сарай - 11.1 кв. м., убиральня, ворота, паркан, колодязь, після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 13 червня 2012 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Л. Воздвиженський