Провадження № 2/201/68/2017
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

21 лютого 2017 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Бігдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі ПАТ «Банк «Київська Русь») про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, що укладені 16 жовтня 2012 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2014 року суддею Черновським Г.В. відкрито провадження у цивільній справі за указаним позовом та призначено її до розгляду.

У звязку із звільненням судді Черновського Г.В. з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 03 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П., яким ухвалою від 04 жовтня 2016 року прийнято її до свого провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 листопада 2016 року.

Про призначення судового засідання на цю дату позивач та її представник були повідомлені належним чином. Зокрема, 07 листопада 2016 року через канцелярію суду представник позивача ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 не має можливості взяти участь у зазначеному судовому засіданні через відсутність спеціальних знань, а він як її представник не має можливості взяти участь у судовому засіданні, оскільки в цей час перебуватиме у відрядженні. Суд ухвалив відкласти розгляд справи на 12 грудня 2016 року.

У судове засідання призначене на 12 грудня 2016 року позивач та її представник не зявилися. При цьому 09 грудня 2016 року через канцелярію суду представник позивача ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 не має можливості взяти участь у зазначеному судовому засіданні через відсутність спеціальних знань, а він як її представник не має можливості взяти участь у судовому засіданні, оскільки захворів і докази цього будуть надані у наступному судовому засіданні. У звязку з неявкою позивача та її представника розгляд справи відкладено на 24 січня 2017 року.

У судове засідання призначене на 24 січня 2017 позивач та її представник не зявилися. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (т. 1, а.с. 249-251). До того ж, представник позивача ОСОБА_2 23 січня 2017 року через канцелярію суду подав аналогічне попереднім клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи призначений на цю дату, оскільки він захворів, не долучивши при цьому ані докази неможливості прибуття у попереднє судове засіданні, ані в це судове засідання. У звязку з неявкою позивача та її представника розгляд справи відкладено на 21 лютого 2017 року.

У судове засідання призначене на 21 лютого 2017 року позивач та її представник не зявилися. Вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача 20 лютого 2017 року направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивував тим, що ОСОБА_1 не має відповідних знань для участі у судовому засіданні, а він перебуватиме у черговій відпустці.

Представник відповідача ОСОБА_3 надав до суду клопотання, в якому просив у звязку із черговою неявкою позивача та її представника позов залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) імперативно визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, зловживання правом не допускається (положення статей 11-14, ст. 5, ст. 10, ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 2 ст.ст. 27, 31 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

При направленні судових повісток сторонам розяснювалися наслідки неявки у судове засідання, у тому числі приписи ст. 169 ЦПК України.

Частиною 3 статті 169, пунктом 3 частини 1 статті 207 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Позивач належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, докази чого наявні у матеріалах справи.

При цьому причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які зявляються до суду.

Аналогічного правового висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 31 серпня 2015 року у справі № 6-24063ск15.

Частиною 2 ст. 169 Кодексу передбачено, що неявка представника в судове засідання без поважних причини або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.

Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обовязковою для усіх субєктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Ураховуючи викладене, за відсутності визначеного процесуальним законом обовязку суду вчергове відкладати судовий розгляд у справі, оскільки справа не може бути розглянута за відсутності позивача або його представника, а позивач та її представник вчетверте за викликом суду не зявилися, повідомлені про розгляд справи, від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, і позивач з метою розгляду справи в розумні строки мала право вжити заходів для участі в судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 207 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки залишити без розгляду.

Розяснити позивачам, що згідно з частиною 9 статті 207 Цивільного процесуального кодексу України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які не брали участь в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.П.Ходаківський