Провадження №2/235/651/17
Справа № 235/873/17

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 лютого 2017 року м. Покровськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Данилів С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «АЛЛО» про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів та визнання права власності на телефон,-

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ТОВ «АЛЛО» про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів та визнання права власності на телефон.

Подаючи позов, позивач зазначив, що він звільняється від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи з аналізу зазначеної норми права та судової практики, змісту позовної заяви не знаходжу підстав для звільнення позивача від сплати судового збору з огляду на наступне.

Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

З 06.12.2016 року Закон України «Про судовий збір» викладено у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, з 01.09.2015 року виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Отже, з 01.09.2015 року позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими Законом.

Частина 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діє з 01.11.2011 року, визначає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Тобто, на день подання позову про захист прав споживачів діють нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору.

Згідно з статтею 75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом ч. 3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Як зазначалося вище, Закон України «Про судовий збір» в редакції з 01.09.2015 року, виключив споживачів з переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Таким чином, позивачу належить сплатити судовий збір, оскільки ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору..

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач заявлено дві вимоги немайнового характеру (розірвати договір купівлі - продажу, відшкодування 2000 грн. моральної шкоди) та три вимоги майнового характеру (стягнення вартості телефону, стягнення неустойки, визнання права власності на телефон).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 грн.

Таким чином, відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 1280 грн. (640Х2) (за дві вимоги немайнового характеру) та 1920 грн.(640Х3) (за три вимоги майнового характеру), а разом 3200 грн. на рахунок Красноармійського міьскрайонного суду Донецької області за наступними банківськими реквізитами:

Красноармійське УК (м. Красноармійськ) 22030001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37803022, банк отримувач (МФО) 834016, рахунок отримувача 0060, код класифікації бюджету 22030001, судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), призначення платежу судовий збір за позовом ОСОБА_1, Красноармійський міськрайонний суд Донецької області, .

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «АЛЛО» про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів та визнання права власності телефону за споживачем - залишити без руху.

Розяснити позивачу, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Данилів