РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Столярчук Т.О.,

представника ОСОБА_1 місцевої прокуратури

Волинської області ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_1 вищого професійного училища ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: ОСОБА_5 освіти, науки та молоді Волинської обласної державної адміністрації, ОСОБА_5 освіти, молоді та спорту виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_1 вищого професійного училища до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов?язків, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: ОСОБА_5 освіти, науки та молоді Волинської обласної державної адміністрації, ОСОБА_5 освіти, молоді та спорту виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_1 вищого професійного училища, в якому просить стягнути з колишнього головного бухгалтера ОСОБА_1 вищого професійного училища ОСОБА_4 майнову шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов?язків, у розмірі 3463, 78 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно акту № 030-26 від 20.03.2016 року проведеної позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 вищого професійного училища виявлено факт заподіяння майнової шкоди даному навчальному закладу працівником (бухгалтером) останнього - ОСОБА_6 при нарахуванні індексації на заробітну плату на загальну суму 21 958,80 грн. Зокрема, встановлено, що в порушення ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. п. 1, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, індексація ряду працівникам заробітної плати проводилась без розрахунку із наростаючим підсумком індексу споживчих цін для кожного працівника індивідуально. Так, вісім працівників вказаного навчального закладу отримували підвищену індексовану заробітну плату раніше, ніж у них виникло на це право, що призвело до зайвих грошових виплат. Всього безпідставно нараховано працівникам індексацію заробітної плати на загальну суму 16 122,47 грн., на яку зайво перераховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 5836,33 грн.

Ревізія була проведена в рамках розслідування кримінального провадження, відомості про яке було внесене до ЄРДР № 0000411 від 09.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. 30.06.2016 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності складу кримінального правопорушення, оскільки не доведено умислу службових осіб ОСОБА_1 вищого професійного училища на вчинення розтрати грошових коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Однак, майнова шкода, заподіяна діями працівників ОСОБА_7 - Волинського вищого професійного училища під час виконання трудових обов'язків, повністю не відшкодована. Таким чином, щодо бухгалтера ОСОБА_6 з вини якої була зайво нарахована заробітна плата працівникам ОСОБА_1 вищого професійного училища, встановлено достатньо правових підстав для покладення обмеженої матеріальної відповідальності працівника за майнову шкоду, заподіяну під час виконання трудових відносин (наявність прямої шкоди, її протиправна поведінка, вина, причинний зв?язок).

Із врахуванням того, що розмір заподіяної шкоди навчальному закладу зайвими грошовими виплатами неможливо покрити через пред?явлення позову до безпосереднього заподіювача шкоди бухгалтера ОСОБА_6, решту із невідшкодованих сум коштів прокурор вважає за необхідне покласти, крім інших посадових осіб, також і на колишнього головного бухгалтера ОСОБА_1 вищого професійного училища ОСОБА_4, яка працювала на даній посаді з 22 жовтня 2001 року до 19 липня 2013 року (у період виникнення правовідносин із 01.2013 по 07.2013 року ОСОБА_6 підготовлено документи про зайве нарахування індексації ОСОБА_8 у розмірі 3463, 78 грн). Таким чином, внаслідок дій ОСОБА_4 заподіяно майнову шкоду ОСОБА_1 вищому професійному училищу у розмірі 3463, 78 грн.

Середньомісячний заробіток ОСОБА_4 за останні 2 місяці її роботи в училищі в період із травня по червень 2013 року (в подальшому був уточнений в судовому засіданні) становив 4687, 16 грн.

У зв?язку з наведеним прокурор просить стягнути із ОСОБА_4 майнову шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов?язків, у розмірі заподіяної з вини ОСОБА_4 та в період її роботи у вказаному навчальному закладі, в сумі 3463, 78 грн.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача ОСОБА_1 вищого професійного училища просили позов задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Представники позивачів ОСОБА_5 освіти, науки та молоді Волинської обласної державної адміністрації та ОСОБА_5 освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Володимир-Волинскої міської ради у судове засіданні не з?явилися. Від вказаних позивачів в адресу суду надійшли заяви, згідно яких позовні вимоги до ОСОБА_4 вони підтримали повністю, просили розглянути справу за наявними матеріалами без участі їх представників.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю. Зазначила, що звільнилась з роботи на посаді головного бухгалтера ОСОБА_1 вищого професійного училища ще 19 липня 2013 року. Під час проведення позапланової ревізії у даному навчальному закладі у 2016 році вже не працювала, із актом ревізії та ходом її проведення ознайомлена не була, а тому з висновками ревізії щодо виявлених зайвих нарахувань індексованої заробітної плати не згідна. У 2013 році ДФІ у Волинській області з цих же питань проводилась ревізія фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 вищого професійного училища за період з 01.04.2011 по 01.03.2013 року, за результатами проведення якої не було встановлено будь-яких порушень з питань зайвого нарахування заробітної плати. На період її роботи на посаді головного бухгалтера даного навчального закладу, у зв?язку з великим обсягом роботи фізично не могла контролювати дії усіх працівників, а тому не виключає можливість допущеної помилки. При цьому відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила правильність нарахування позивачем ОСОБА_1 вищого професійного училища її середньомісячного заробітку, який був доданий до позовної заяви та відображений у довідці № 656 від 21 листопада 2016 року. Згідно даного документа середньомісячна заробітна плата за травень і червень 2013 року ОСОБА_4 складала 5344, 01 грн. В судовому засіданні ОСОБА_4 заперечила отримання нею заробітної плати в таких розмірах, а в підтвердження своїх вимог подала до суду отриману у ОСОБА_1 об?єднаному управлінні Пенсійного фонду України довідку від 11 квітня 2017 року, згідно якої протягом травня-червня 2013 року (у два останніх місяці її роботи) вона отримала доходи лише у розмірі 2742, 92 грн. за травень, та 1057,51 за червень 2013 року.

Вивчивши позиції сторін, розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, за наявними, у справі матеріалами, поданими сторонами в порядку ст.60 ЦПК України, встановлено наступні правовідносини та факти.

З 22 жовтня 2001 року відповідач ОСОБА_4 прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера ОСОБА_1 вищого професійного училища відповідно до наказу № 125-к від 22 жовтня 2001 року.

19 липня 2013 року із відповідачем ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вищим професійним училищем припинено трудові відносини згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується відповідним наказом по зазначеному навчальному закладу № 33-к від 19 липня 2013 року.

Під час розслідування кримінального провадження № 0000411 від 09.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України було призначено та проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 вищого професійного училища за період з 01.01.2012 по 30.01.2015 року.

Згідно акту ревізії № 030-26 від 29 березня 2016 року встановлено, що в порушення п.п. 1 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року, № 1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» встановлено незаконне нарахування і виплата індексації восьми працівникам ОСОБА_1 вищого професійного училища на загальну суму 16122, 47 грн. та відповідно зайво перераховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 5836, 33 грн. Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди ОСОБА_1 вищому професійному училищу на загальну суму 21958, 80 грн.

Згідно повідомлення ДФІ у Волинській області № 03-030-17-17/2060 від 18.04.2016 року «Про передачу матеріалів позапланової ревізії», дане порушення допущене колишнім бухгалтером училища ОСОБА_6, яка здійснювала нарахування заробітної плати працівникам ОСОБА_1 вищого професійного училища, директором ОСОБА_7, колишнім головним бухгалтером ОСОБА_4 (з 01.01.2012 по 19.07.2013 року), колишнім виконуючим обов?язки головного бухгалтера ОСОБА_9 (з 29.07.2013 по 05.09.2014 року), головним бухгалтером училища ОСОБА_10 (з 06.09.2014 по 30.01.2015 року), які здійснювали контроль за веденням бухгалтерського обліку.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 30 червня 2016 року, в ході слідства встановлено, що зайве нарахування заробітної плати працівникам ОСОБА_1 вищого професійного училища сталося внаслідок помилки в нарахуваннях, допущеної бухгалтером ОСОБА_6, що стало підставою для закриття провадження у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України. Із змісту цієї ж постанови вбачається, що в посадові обов?язки відповідача ОСОБА_4 як головного бухгалтера училища входило складання звітів, контроль за роботою бухгалтерів, слідкування за належним використанням коштів, тощо.

Згідно ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Службові обов?язки головного бухгалтера визначені п.7 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також Типовим положенням про бухгалтерську службу бюджетної установи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, № 59 від 26 січня 2011 року. До таких обов?язків серед інших входять: організація роботи з ведення бухгалтерського обліку та забезпечення виконання завдань, покладених на бухгалтерську службу; керівництво діяльністю бухгалтерської служби, забезпечення раціонального та ефективного розподілу посадових обов'язків між її працівниками з урахуванням вимог щодо забезпечення захисту інформації та запобігання зловживанням під час ведення бухгалтерського обліку; участь в організації та проведенні перевірки стану бухгалтерського обліку та звітності у бухгалтерських службах бюджетних установ, які підзвітні бюджетній установі; здійснення у межах своїх повноважень заходів щодо відшкодування винними особами збитків від нестач, розтрат, крадіжок; підписання звітності та документів, які є підставою для: перерахування податків і зборів (обов'язкових платежів), розрахунків відповідно до укладених договорів, приймання і видачі грошових коштів; здійснення контролю за: відображенням у бухгалтерському обліку всіх господарських операцій, що проводяться бюджетною установою; складенням звітності; цільовим та ефективним використанням фінансових, матеріальних (нематеріальних), інформаційних та трудових ресурсів, збереженням майна; погодження документів, пов'язаних з витрачанням фонду заробітної плати, встановленням посадових окладів і надбавок працівникам; тощо.

За таких умов відповідач ОСОБА_4, займаючи посаду керівника структурного підрозділу ОСОБА_1 вищого професійного училища, а саме головного бухгалтера, зобов?язана була організувати та здійснювати належний контроль за правильністю нарахування заробітної плати працівникам ОСОБА_1 вищого професійного училища, однак цього з певних причин не робила, що призвело до заподіяння даному навчальному закладу прямої шкоди у формі незаконного зайвого нарахування виплат по заробітній платі таким працівникам.

На підставі п.2 ст.133 КЗпП України, у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

При виявленні безпосередніх заподіювачів шкоди, викликаної виплатою зайвих сум, вони зобов'язані відшкодувати шкоду в межах, встановлених законодавством. Зазначені вище службові особи в цих випадках несуть матеріальну відповідальність в межах свого середньомісячного заробітку за ту частину шкоди, що не відшкодована безпосередніми її заподіювачами. При цьому загальна сума, що підлягає стягненню, не повинна перевищувати заподіяну шкоду. На них самих покладається матеріальна відповідальність у зазначених межах, якщо з їх вини не було своєчасно вжито заходів до стягнення шкоди з безпосередніх заподіювачів її й таку можливість підприємство втратило.

Як зазначалося вище, актом позапланової ревізії встановлено, що дане порушення допущене колишнім бухгалтером училища ОСОБА_6, яка здійснювала нарахування заробітної плати працівникам ОСОБА_1 вищого професійного училища, директором училища ОСОБА_7, колишнім головним бухгалтером ОСОБА_4, колишнім виконуючим обов?язки головного бухгалтера ОСОБА_9, головним бухгалтером училища ОСОБА_10, які здійснювали контроль за веденням бухгалтерського обліку. З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що лише ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в добровільному порядку позивачу відшкодували заподіяну з їх вини шкоду в розмірі 3384, 07 грн. та 3488,87 грн. відповідно, в межах їхнього середньомісячного заробітку. З позовної заяви вбачається, що решта заподіяної шкоди на даний момент не відшкодована.

Із врахуванням того, що розмір заподіяної шкоди навчальному закладу зайвими грошовими виплатами неможливо покрити через пред?явлення позову до безпосереднього заподіювача шкоди бухгалтера ОСОБА_6, решту із невідшкодованих сум коштів, згідно п.2 ст.133 КЗпП України, може бути відшкодована за рахунок стягнення з керівника училища, його заступників, а також керівників структурних підрозділів, зокрема головних бухгалтерів - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Відповідач ОСОБА_4 працювала на посаді головного бухгалтера ОСОБА_1 вищого професійного училища з 22 жовтня 2001 року до 19 липня 2013 року. У період виникнення правовідносин із 01.2013 по 07.2013 року ОСОБА_6 підготовлено документи про зайве нарахування індексації інженеру-електроніку ОСОБА_8 у розмірі 3463, 78 грн, що підтверджується поданим у судовому засіданні позивачем перерахунком індексації заробітної плати ОСОБА_8 в училищі за вересень 2012 січень 2015 року. Таким чином, з вини ОСОБА_4, яка на той час займала посаду головного бухгалтера, заподіяно майнову шкоду ОСОБА_1 вищому професійному училищу у розмірі 3463, 78 грн.

Середньомісячний заробіток ОСОБА_4 за останні 2 місяці її роботи в училищі в період із травня по червень 2013 року, в судовому засіданні було перераховано та уточнено.

Представником позивача ОСОБА_1 вищого професійного училища надано в судовому засіданні розрахунок середньомісячного заробітку головного бухгалтера ОСОБА_4 за останні два місяці її роботи, № 230 від 27 квітня 2017 року. Окремо допитана з цього приводу в судовому засіданні головний бухгалтер ОСОБА_1 вищого професійного училища ОСОБА_10 зазначила, що розрахунок середньомісячного заробітку працівників проводиться у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, № 100 від 08 лютого 1995 року.

У відповідності до п.8 даного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням

заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно поданого розрахунку середньомісячного заробітку, головний бухгалтер ОСОБА_4 у травні 2013 року отримала заробітну плату 2742, 92 грн., а у червні 2013 року 1057, 51 грн. Вказаний факт не заперечувався відповідачем та повністю відповідає поданій нею ж інформації, яка міститься у довідці ОСОБА_1 об?єднаного управління Пенсійного фонду України від 11 квітня 2017 року.

В той же час, згідно поданим представником позивача в судовому засіданні витягами з наказу № 18-в про надання відпустки, відповідач з 07.05.2013 року по 08.05.2013 року, а також з 27.05.2013 року по 21.06.2013 року знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати. Тобто всього ОСОБА_4 знаходилась у відпустці протягом травня-червня 2013 року 28 календарних днів.

В той же час у травні 2013 року було 19 робочих днів, а у червні 2013 року їх було лише 18.

За таких умов, загальний сукупний заробіток ОСОБА_4 за травень червень 2013 року становив 3800 гривень 43 коп., з розрахунку 2742, 92 гривень заробітної плати за травень та 1057,51 гривень заробітної плати за червень. Всього ОСОБА_4 у травні було відпрацьовано 12 робочих днів, в у червні 3 днів (12+3=15). Таким чином середньоденний заробіток ОСОБА_4 протягом травня-червня 2013 року становив 253, 36 гривень з розрахунку 3800,43/15=253,36.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці роботи ОСОБА_4, середньоденний заробіток множиться на число робочих днів, тобто 253,36 х (19+18) = 9374,32 гривень за два місяці. Таким чином середня заробітна плата за один місяць з розрахунку роботи ОСОБА_4 у травні-червні 2013 року становить 9374,32 / 2 = 4687, 16 гривень.

За таких обставин суд погоджується з думкою відповідача та визнає невірними відомості щодо середньомісячної заробітної плати ОСОБА_4 в розмірі 5344, 01 грн., які містяться у довідці ОСОБА_1 вищого професійного училища № 656 від 21 листопада 2016 року, яка додана прокурором до матеріалів позовної заяви. Водночас суд приймає до уваги розрахунок середньомісячного заробітку головного бухгалтера ОСОБА_4 за останні 2 місяці роботи, № 230 від 27.04.2017 року, який поданий представником даного навчального закладу в судовому засіданні та підтверджений в ході допиту його головним бухгалтером.

За таких обставин, у розрізі тлумачення п.2 ст.133 КЗпП України, відповідач ОСОБА_4 у випадку притягнення її до матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну з вини працівника, який перебуває у трудових відносинах, може нести таку матеріальну відповідальність у розмірі середнього місячного заробітку відповідача, але не більше розміру заподіяної з її вини шкоди.

Як встановлено в судовому засіданні, за період роботи ОСОБА_4 на посаді головного бухгалтера училища з 22 жовтня 2001 року до 19 липня 2013 року, його бухгалтером ОСОБА_6 із 01.2013 по 07.2013 року підготовлено документи про зайве нарахування індексації ОСОБА_8 у розмірі лише 3463, 78 грн. Таким чином, з вини ОСОБА_4, яка не здійснювала належний контроль за роботою підлеглих їй працівників та правильністю витрачання коштів, заподіяно майнову шкоду ОСОБА_1 вищому професійному училищу у розмірі 3463, 78 грн.

У відповідності до ч.3 ст.136 КЗпП України, покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Враховуючи відсутність коштів для сплати судового збору, в інтересах ОСОБА_1 вищого професійного училища з позовом до суду звернувся прокурор.

За таких обставин, суд вважає доведеними факт заподіяння шкоди ОСОБА_1 вищому професійному училищу, який виразився у незаконних зайвих грошових виплатах його працівникам з вини бухгалтера, що допустив дане порушення, а також директора та головного бухгалтера, які не здійснювали належний контроль за витрачанням таких коштів. В той же час зазначена шкода є матеріальною, прямою, а її заподіяння є в прямому причинному зв?язку із діями бухгалтера та бездіяльністю вказаних інших вищих посадових осіб, які перебували із вказаним навчальним закладом у трудових відносинах.

Оскільки факт заподіяння зазначеної матеріальної шкоди було виявлено в ході проведення позапланової ревізії, акт якої було складено 29 березня 2016 року, строки звернення з позовом до суду в порядку ч.3 ст.233 КЗпП України не порушені.

Доводи відповідача про те, що вона в період виявлення ревізією заподіяної шкоди була та на даний час звільнена з роботи у ОСОБА_1 вищому професійному училищі не заслуговують на увагу, оскільки на момент фактичного заподіяння шкоди даному навчальному закладу вона перебувала із вказаним навчальним закладом саме у трудових відносинах. Під час проведення ревізії відповідачу ОСОБА_4 надсилалося інспекторами ДФІ у Волинській області відповідне повідомлення та запрошення для надання пояснень з приводу виявлення зайво витрачених коштів, яке остання проігнорувала. Позапланова ревізія, якою були виявлені дані порушення, проводилася суцільним способом. Акт позапланової ревізії № 030-26 від 29.03.2016 року у встановленому порядку не оскаржувався, відомості викладені у ньому ніхто не оспорював. Натомість ревізія фінансово-господарської діяльності вказаного навчального закладу за період з 01.04.2011 по 01.03.2013 року, на акт якої посилається відповідач, не виявила порушень у сфері нарахування та виплат заробітної плати, однак вона була проведена вибірковим способом, а тому суд не може прийняти даний акт як доказ відсутності факту заподіяння шкоди ОСОБА_1 вищому професійному училищу. В той же час судом прийнято до уваги доводи відповідача про те, що на час її роботи на посаді головного бухгалтера даного навчального закладу, у зв?язку з великим обсягом роботи важко було контролювати дії усіх працівників, що призвело до допущеної помилки, однак це не може бути визнано підставою для звільнення відповідача від обмеженої матеріальної відповідальності.

За таких обставин суд вбачає наявність всіх необхідних правових підстав для стягнення із відповідача ОСОБА_4 матеріальної шкоди, заподіяної з її вини, а також працівником під час виконання трудових обов?язків.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.130, 133, 136 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі органів уповноважених здійснювати функції держави у спірних правовідносинах: ОСОБА_5 освіти, науки та молоді Волинської обласної державної адміністрації, ОСОБА_5 освіти, молоді та спорту виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_1 Вищого професійного училища на рахунок № 0606 майнову шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов?язків, у розмірі 3463 гривень 78 копійок.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь прокуратури Волинської області 1600 гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер