ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3886/16-ц
Провадження № 2/210/419/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Скотар Р.Є.,
при секретарі Лейбенко В.В.,
за участі сторін не зявилися,
представника третьої особи не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася 16.08.2016 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі зареєстровані колишня дружина її сина ОСОБА_3 та її внучка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Наприкінці 2007 року ОСОБА_3 з дочкою та своїм «цивільним чоловіком» виїхала до Автономної Республіки Крим, місце проживання їхнє не відоме. Вона, позивач, змушена нести витрати по комунальним послугам, які розраховуються на кількість зареєстрованих осіб в житловому приміщенні. Також, вона має намір продати спірну квартиру, тому просить суд усунути порушення його права власності, визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Будучи присутньою у попередніх судових засіданнях, пояснила, що тяжко хворіє, має намір продати квартиру для оплати операції, однак через реєстрацію відповідачів у спірній квартирі, не може це зробити. Відповідачі з 2007 року в квартирі не мешкають, звязку з ними немає.
Відповідач ОСОБА_3, яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, у судовому засіданні не була присутньою , про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованою в установленому порядку адресою: м.Кривий Ріг, вул. Іллічівська, 74-163 (відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДС, УДМС України в Дніпропетровській області від 31.08.2016 р.), що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою у звязку з закінченням строку зберігання, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради - ОСОБА_5 в судовому засіданні присутнім не був, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням неповнолітньої ОСОБА_4.
Відповідно до умов ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.
У звязку з неявкою учасників судового процесу фіксування звукозаписувальними засобами не відбувалося відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви позивача, третьої особи, суд дійшов до наступних висновків.
У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Дзержинської районної у місті ради №3201 від 14.07.2016 року (а.с.9); відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДС, УДМС України в Дніпропетровській області від 25.08.2016 р., 22.11.2016 р.( а.с.14,33).
Однак, згідно акту від 10.07.2016 року, складеному мешканцями будинку №74 по вул.Іллічівська в м.Кривому Розі, посвідченого ТОВ «СІТІ-СЕРВІС-КР», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мешкають в квартирі з 2007 року, їхні речі в квартирі відсутні (а.с. 39).
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано 18.04.2008 року рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу (а.с.42).
Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» , діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Враховуючи те, що батько ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, у разі повернення в Україну, вона буде забезпеченою житловою площею.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач ОСОБА_7, яка діє також в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, за зареєстрованим місцем проживання не мешкає, в судове засідання не зявилася, заперечень проти позову нею не подано. Докази у справі щодо наявності домовленості між власником квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про зберігання за нею та її дочкою житлової площі відсутні.
При вирішенні спору суд також враховую правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 6-709цс16: частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватнійвласності будинок (частинубудинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Суд не бере до уваги доводи Служби у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, які заперечували проти позову, оскільки, батько малолітньої ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання та забезпечений житловою площею, та позивач позбавлений іншого способу захисту своїх прав з метою реалізації права розпорядження належного йому на праві власності майна.
Отже, оскільки відповідачі не є членами сімї власника, в спірній квартирі не мешкають більше девяти років, спільне господарство не ведуть, домовленість між сторонами щодо збереження за ним права на житло відсутня, комунальні послуги ОСОБА_8 не сплачує, , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є особами, що втратили право користування жилим приміщенням
позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх.
Судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, згідно ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 60, 212, 215, 224-226, 294 ЦПК України, ст. 391,450 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням- задовольнити .
Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою 163 в будинку 74 по вул. Іллічівській в м.Кривому Розі Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.

Суддя: Р. Є. Скотар