АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/461/17 Головуючий 1 інст. - Єрмак Н.В.
Справа № 2-260/11
Категорія: виконавчі Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Харківського відділення до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В травні 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» в особі Харківського відділення (далі - ВАТ «Сведбанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позивач вказав, що 10 квітня 2008 року укладено Кредитний договір № 2007/0408/45-014 (Кредитний Договір на купівлю житлової нерухомості), відповідно до умов якого ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 156 000 доларів США 00 центів зі сплатою 11,90% річних на строк по 10 лютого 2031 року для розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 122,1 кв. м.

Однак умови Кредитного договору № 2007/0408/45-014 з боку відповідача виконані не були, у зв'язку з чим станом на 22 квітня 2009 року утворилась заборгованість в розмірі 161 526 доларів США 15 центів.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути на користь ВАТ «Сведбанк» в особі Харківського відділення з ОСОБА_1 дану суму заборгованості та вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року позов задоволеною.

З ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» в особі Харківського відділення стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 2007/0408/45-014 від 10 квітня 2008 року в розмірі 1 287 928 грн. 75 коп. та 1 730 грн. 00 коп. судових витрат.

28 листопада 2012 року укладено Договір факторингу № 15, відповідно до умов якого ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», відступив право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 2007/0408/45-014 від 10 квітня 2008 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»).

11 серпня 2011 року Московським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи № 2-1217/11 по примусовому виконанню вказаного рішення суду першої інстанції, які пред'явлено до виконання Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Нестерак І.А. від 13 вересня 2011 року відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2015 року замінена сторона виконавчого провадження, а саме: ПАТ «Сведбанк» замінено на ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

В вересні 2016 року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 звернувся у суд з заявою про визнання виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування представник заявника вказав, що 12 вересня 2016 року юридична особа ПАТ «Сведбанк» припинила свою діяльність, таким чином сторони виконавчого провадження не існує.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню. Зокрема зазначає, що суд відмовив в задоволенні заяви за наявності факту припинення діяльності юридичної особи та перебування нерухомого майна в іпотеці у ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Інші сторони ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За частиною 2 статті 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у частині 4 статті 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо:

а) його було видано помилково;

б) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

в) з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-Х1У «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-Х1У) є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощення боргу, неможливість виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

У пункті 4 частини 1 статті 49 Закону № 606-Х1У передбачено скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі.

Звертаючись у суд із заявою про визнання виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 вказав, що 12 вересня 2016 року юридична особа ПАТ «Сведбанк» припинила свою діяльність.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону № 606-Х1У у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Через таку заміну кредитора відбувається вибуття цією особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 8 Закону № 606-Х1У, статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦК України є обов'язковою для судів.

Матеріали справи свідчать, що 28 листопада 2012 року, після ухвалення рішення по суті спору, ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», на підставі Договору факторингу № 15 відступило своє право вимоги за Кредитним договором № 2007/0408/45-014 від 10 квітня 2008 року на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Таке відступлення права вимоги є підставою правонаступництва юридичної особи.

Отже у виконавчому провадженні відбулася заміна однієї сторони (стягувача) з переходом його права вимоги за Кредитним договором № 2007/0408/45-014 від 10 квітня 2008 року до іншої особи - ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про перебування нерухомого майна в іпотеці у ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки цей факт є підтвердження правонаступництва на стадії виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 2007/0408/45-014 від 10 квітня 2008 року в розмірі 1 287 928 грн. 75 коп. та 1 730 грн. 00 коп. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 314 ч. 1 п. 4, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.П.Коваленко

Р.М.Піддубний