Дата документу 15.05.2017
ЄУ № 420/291/17
Провадження №2/420/213/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 травня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Іванової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні будинком та зняття з реєстрації,
Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні належного йому на праві власності будинку, а саме: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням №109 розташованим по вул. Слобожанській, с. Осинове Новопсковсського району Луганської області, та зняти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому належить на праві приватної власності будинок розташований за адресою: вул. Слобожанська, 109, с. Осинове Новопсковського району Луганської області. За даною адресою зареєстровані відповідачі, хоча фактично, з 2013 року по теперішній час не проживають, їх речей в будинку не має. Відповідачі проживають в Російській Федерації, точної адреси йому не відомо, в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажають, так як на Україну не мають можливості та бажання приїхати, чим перешкоджають йому в користуванні будинком.
В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши докази, представлені позивачем на виконання вимог ст.60 ЦПК України, та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок № 109 по вул. Слобожанська в с. Осинове Новопсковського району Луганської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 16.08.2016.
Даний факт також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №87066748 від 15.05.2017.
Як вбачається з довідки Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області за вих. №2122 від 27.12.2016, за адресою: вул. Слобожанська, 109, с. Осинове Новопсковського району Луганської області, зареєстровані, але фактично не проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
Відповідно до акту підтвердження не проживання складеного депутатом Новопсковської селищної ради 7 скликання по виборчому округу №22 ОСОБА_5, в присутності: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в будинку №109 по вул. Слобожанській в с. Осинове з 01.05.2014 по теперішній час не проживають.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Оскільки відповідачі в спірному будинку не проживають з 01.05.2014, то вони втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Слобожанська, 109, с. Осинове Новопсковського району Луганської області.
Таким чином, враховуючи намір позивача щодо усунення перешкод у здійсненні ним права розпоряджатися своїм майном, а також те, що відповідачі були відсутній за вищевказаною адресою понад шість місяців, суд вважає відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням.
Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» «реєстрація» - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.
Враховуючи те, що відповідачі заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надали, суд, вважає, що позовні вимоги в частині визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим будинком підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи.
Проте, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття відповідачів з реєстрації, з наступних підстав.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно із ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. За вимогами ст. 11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування особи (так само й зняття з реєстрації) здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. На теперішній час реєстрація місця проживання здійснюється органами місцевого самоврядування.
Задовольняючи позовну вимогу про визнання відповідачів такими, що втратила право користуватися житловим приміщенням, суд не вправі вирішувати питання щодо зняття відповідачів з реєстрації, оскільки реєстрація осіб за певним місцем проживання або зняття з реєстрації не входить до компетенції суду. Зняття осіб з реєстрації проводиться відповідним органом на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Оскільки задоволено одну позовну вимогу з двох, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору, що складає 320 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223-233 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 319, 321 ЦК України, ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні будинком та зняття з реєстрації, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Слобожанська, 109, с. Осинове Новопсковського району Луганської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4на користь ОСОБА_1 по 106,67грн. в рахунок понесених судових витрат.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні будинком та зняття з реєстраціївідмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачам не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.С. Стеценко