Справа № 136/1892/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" лютого 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого судді Кривенко Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: дерпжавний нотаріус Липовецької Державної нотаріальної контори ОСОБА_3, приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати недійсною відмову від прийняття спадщини, визнати в ? частці недійсними свідоцтва про право на спадщину видані на імя ОСОБА_5 14.02.2004 року та на імя ОСОБА_2 11.06.2004 року та визнати за нею, ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом на частку житлового будинку, що увійшов до складу спадкової маси.

В ході судового розгляду позивачем неодноразово уточнялись позовні вимоги. Збільшені і викладені в остаточній редакції позовні вимоги обґрунтовані таким.

18 грудня 1979 року померла ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, поміж іншого майна, увійшов житловий будинок, розташований в смт. Турбів по вул.. Шевченка, 39 . До кола спадкоємців увійшли сини: ОСОБА_7, який приходився їй, ОСОБА_1, чоловіком (помер 10.05.2015 року) та ОСОБА_5 (помер 25.08.2013 року), які спадщину прийняли після смерті матері фактично, оскільки постійно проживали в спадковому будинку, який був поділений на дві половини, разом з матірю ОСОБА_6 на час її смерті, і продовжували проживати там після її смерті.

В 2004 році брат чоловіка - ОСОБА_5 мав намір проводити газ в свою половину житлового будинку, тому виникла необхідність оформити будинок матері, у звязку з чим він просив її чоловіка написати відмову від спадщини матері. Її чоловік - ОСОБА_7, вважаючи, що відмовляється від тієї половини, в якій проживає брат, в 2004 році написав заяву нотаріусу про те, що він спадщину після смерті матері не приймав і на неї не претендує. У звязку з цим, 14.02.2004 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований в смт.Турбові по вул.. Шевченка, 39 на імя ОСОБА_5 (спадкова справа №66/2004).

Водночас, чоловік ОСОБА_7 постійно проживав у спадковому будинку, який був поділений на дві половини разом з матірю ОСОБА_6 на час її смерті, і продовжував проживати там і після її смерті, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном матері, яке згідно з законодавством належало йому з моменту відкриття спадщини, тобто з 18 грудня 1979 року.

Позивач вважає, що з огляду на наведене не має жодного юридичного значення та не тягне за собою правових наслідків заява спадкоємця оформлена у Турбівській селищній раді Липовецького району Вінницької області 13.02.2004 року, отримана нотаріусом 14.02.2004 року, про те, що він спадщини не приймав і на неї не претендує.

У звязку з цим свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок розташований в смт.Турбові Липовецького району по вул.. Шевченка, 39, видане 14.02.2004 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6, має бути визнане недійсним.

Також з цих же підстав, має бути визнано недійсним і свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_4 11.06.2014 року на імя ОСОБА_2, яка після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер 25.08.2013 року, успадкувала вказаний житловий будинок розташований в смт.Турбові Липовецького району по вул.. Шевченка, 39.

Крім цього, позивач вказує у позові на те, що спадкоємцем майна її чоловіка ОСОБА_7, яким спадщину у визначеному законодавцем порядку та строки прийнято є лише вона, ОСОБА_1, оскільки їх діти відмовились від спадщини батька, у звязку із чим на її імя приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_8 31.08.2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало покійному чоловікові. Позивач вважає, що вона, як спадкоємець першої черги за ст.. 1261 ЦК України, має право на успадкування також частини житлового будинку розташованого смт.Турбові Липовецького району по вул.. Шевченка, 39, що належав ОСОБА_6, яка померла 18.12.1979 року, спадщину після смерті якої прийняв її чоловік так і не оформивши своїх спадкових прав, оскільки ОСОБА_7 помер 10.05.2015 року.

Позивач зазначає у позові на те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке її право невизнається та оспорюється, що позбавляє її можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на майно, що увійшло до складу спадкової маси після смерті її чоловіка ОСОБА_7, а саме: на 14 частину цілого житлового будинку «А» з прибудовою «а», загальною площею 72,3 кв.м, житловою площею 32,8 кв.м і господарськими будівлями та спорудами - сарай «Б», погріб «п/Б», літню-кухню сарай «В», гараж «Г», ворота №1, огорожу №2 , хвіртку №3, розташовані в смт.Турбів, Липовецького району, Вінницької області, по вул.. Шевченка, 39, що належали ОСОБА_6, яка померла 18.12.1979 року, спадщину після смерті якої прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, її син ( її чоловік) ОСОБА_7, померлий 10.05.2015 року.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали у заявленому обсязі, просять суд їх задовольнити, зіславшись на обставини, що наведені останній редакції позовної заяви.

Відповідач та її представник в судовому засіданні вимоги за позовом не визнали, свою позицію вони аргументували у письмовому запереченні, що додане до матеріалів справи, відповідно до якого зазначено, що позивач не надала жодних належних та допустимих доказів, що при написанні заяви про відмову від спадщини ОСОБА_7 було допущено помилку, яка мала істотне значення. Крім цього, ОСОБА_7 помер, тому зясувати чи правильно сприймав останній предмет та істотні умови своєї заяви неможливо, оскільки це нерозривно повязано з особою померлого. При цьому, за життя ОСОБА_7 не оспорив своєї заяви про відмову від спадщини, хоча мав достатньо для цього часу. Відповідач вважає, що заява про відмову від спадщини ОСОБА_7 не може жодним чином порушувати права та інтереси позивача, оскільки відмова від спадщини є безумовним право лише конкретної особи. Ураховуючи те, що визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину виданих на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та визнання права власності на спадкове майно за позивачем є похідними від вимог про визнання недійсною заяви ОСОБА_7 від 13.02.2004 року, які є необгрунтованими та недоведеними, на думку відповідача, отож в задоволенні позову просять суд відмовити у повному обсязі, а також застосувати строки позовної давності.

Суд, вислухавши думку сторін спору та їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 18.12.1979 року в смт. Турбів померла ОСОБА_6, в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія 1-АМ №442558. Після її смерті відкрилась спадщина.

З матеріалів Спадкової справи №66/2004 до майна померлої ОСОБА_6, які були витребувані судом встановлено, що спадщина після померлої відкрилась за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не вчинила. Своїм правом на спадкування скористався син ОСОБА_5, подавши 14.02.2004 року нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту (а.с.116).

Також судом встановлено, що 13.02.2004 року син спадкодавця ОСОБА_7 у заяві, справжність підпису на якій було посвідчено секретарем Турбівської селищної ради ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі за №55, що надійшла до Липовецької державної нотаріальної контори 14.02.2004 року, повідомив, що спадкове майно, що залишилась після смерті його матері ОСОБА_11 він не приймає та на нього не претендує (а.с.117).

З матеріалів спадкової справи встановлено, що до складу спадщини увійшов житловий будинок за №39, що розташований в смт. Турбів по вул. Шевченка, Липовецького району, Вінницької області, який належав ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого на підставі рішення виконкому Турбівської селищної ради депутатів трудящих №30 від 17 липня 1980 року.

14.02.2004 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_5 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкове майно складається із цілого житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області по вул. Шевченка, під №39. Вказане свідоцтво було зареєстроване нотаріусом в реєстрі за №171.

Судом встановлено, що 25.08.2013 року ОСОБА_5 помер, в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія І-АМ №269460 (а.с.81). Після його смерті відкрилась спадщина.

З матеріалів Спадкової справи №14/2014 до майна померлого ОСОБА_7, яка була заведена приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального окургу ОСОБА_4 встановлено, що спадщина після його смерті відкрилась за законом. Своїм правом на спадкування скористалась дружина спадкодавця ОСОБА_2, яка є відповідачем у справі, подавши 11.02.2014 року нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту (а.с.79). Інший спадкоємець - дочка спадкодавця ОСОБА_12, надала нотаріусу заяву про відмову від своєї частки у спадщині та така заява нею не була відкликана в межах шестимісячного строку.

За наслідками поданих нотаріусу ОСОБА_2 документів, 11.06.2014 року на імя ОСОБА_2 приватним нотаріусом ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок з погосподарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області по вул. Шевченка, під №39. Вказане свідоцтво було зареєстроване нотаріусом в реєстрі за №764 (а.с.100).

ОСОБА_13 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2014 року (а.с.159 162), встановлено, що право власності на житловий будинок за №39 по вул. Шевченка в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області зареєстровано за ОСОБА_2

Як убачається із свідоцтва про смерть серія І-АМ №327043, 10 травня 2015 року помер ОСОБА_7 (а.с.29).

Із матеріалів Спадкової справи №102/2015, що була заведена приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу ОСОБА_8 до майна померлого ОСОБА_7 встановлено, що своїм правом на спадкування майна скористалась дружина спадкодавця, позивач у справі ОСОБА_1, подавши нотаріусу заяву відповідного змісту 30.07.2015 року. Діти спадкодавця: ОСОБА_14 та ОСОБА_14 від спадщини відмовились, висловивши свої наміри у заявах, що долучені до матеріалів спадкової справи (а.с.53, 68).

Наразі позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна чоловіка ОСОБА_7, яка спадщину прийняла, отож на її імя було видано нотаріальні акти про право на спадщину за законом на майно, що увійшло до спадкової маси (а.с.73, 76).

Враховуючи, те що спадщина після смерті ОСОБА_15 відкрилась 18.12.1979 року до правовідносин, щодо спадкування майна після її смерті суд застосовує законодавство, яке діяло на той час.

ОСОБА_13 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р.) в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин(в подальшому ЦК УРСР) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_13 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_13 ст.. 525 ЦК УРСР Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Оскільки спадкова справа, щодо спадщини після смерті ОСОБА_15, яка померла 18.12.1979 року була відкрита 14.02.2004 року, до відповідно на момент видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно на ім»я ОСОБА_5 державний нотаріус ОСОБА_3 мав керуватись Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, яка діяла на той час.

Системний аналіз ЦК УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 свідчить про те, що відкривши спадкову справу після смерті ОСОБА_15 державний нотаріус ОСОБА_3 зобов»язаний був встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину після її смерті, а саме встановити коло осіб, які подали в шестимісячний строк після її смерті заяву про прийняття спадщини або ж фактично її прийняли на протязі цього строку.

Жодних доказів здійснення таких дій копія спадкової справи № 66/2004 заведеної до майна померлої ОСОБА_6 не містить. Зокрема державний нотаріус ОСОБА_3 обмежився прийняттям заяви від ОСОБА_5 (а.с. 116) в якій останній зазначив про наявність ще одного спадкоємця, а саме ОСОБА_7. Не з»ясовуючи питання прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6 державний нотаріус ОСОБА_3 обмежився лише прийняттям невідомо від кого заяви від імені ОСОБА_7, датованої 13.02.2004 року, посвідченої секретарем Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області в якій він, що він спадкове майно після смерті ОСОБА_6 не приймав і на нього не претендує та в той же день видав свідоцтво про право власності на спадкове майно.

В той же час, як встановлено в судовому засіданні і що підтверджується копією паспорта виданого на ім»я ОСОБА_7, він був зареєстрований за адресою знаходження спадкового майна, а саме в смт. Турбів по вул. Шевченка 39 30.01.1980 року, тобто на протязі 6 місяців з моменту відкриття спадщини. Крім того факт проживання ОСОБА_7 на момент смерті ОСОБА_6 і на протязі не менш, як шести місяців після її смерті в будинку розташованому в смт. Турбів по вул. Шевченка 39 беззаперечно підтверджується показами свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_14, які були допитані в судовому засіданні. ОСОБА_13 показів даних свідків фактично спадщина була прийнята також і ОСОБА_5.

Наявність в спадковій справі заяви ОСОБА_7 в якій він вказує, що спадщину не приймав і на неї не претендує не може спростувати обставин фактичного прийняття ним спадщини, які зважаючи на докази досліджені судом є беззаперечними. Крім того юридична значимість поданої ОСОБА_19 заяви для державного нотаріуса було нікчемною, оскільки вона не входить до орієнтовного переліку документів на підставі, яких може бути встановлений факт прийняття чи неприйняття спадщини і можливість її подання чи врахування не була передбачена діючими на той час нормативними актами.

За таких обставин в зв»язку з фактичним прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_20 та ОСОБА_5, враховуючи положення вимог ст..ст. 548, 549 ЦК УРСР з моменту відкриття спадщини їм належало спадкове майно, зокрема житловий будинок, розташований в смт Турбів по вул.. Шевченка 39

Відтак, видача свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в смт Турбів по вул.. Шевченка 39 на ім»я ОСОБА_5 суперечить вимогам закону, оскільки порушило право власності на частину спадкового майна ОСОБА_7 і відповідно позивачки, яка є єдиним спадкоємцем після його смерті.

За таких обставин позов в частині визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в смт. Турбові Липовецького району Вінницької області по вул.. Шевченка, 39, видане 14.02.2004 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6, яка настала 18 грудня 1979 року, номер у реєстрі 171 та свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок, з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами розташований в смт.Турбові Липовецького району по вул.. Шевченка, 39, видане приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області 11.06.2014 на імя ОСОБА_2, після смерті її чоловік ОСОБА_5, яка настала 25.08.2013 року, номер у реєстрі 764 підлягає задоволенню.

В задоволенні позову щодо визнання недійсною заяви відмови ОСОБА_7 слід відмовити, оскільки вона не є правочином в розумінні цивільного судочинства і не може вважатись юридично значимою.

Щодо позовних вимог позивачки про визнання права власності на спадкове майно, то в їх задоволенні слід відмовити за відсутності доказів неможливості оформити свої права в нотаріальному порядку..

Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, оскільки про існування оскаржуваних свідоцтв позивачці об»єктивно стало відомо в 2016 році, коли відповідачка ОСОБА_2 стала їй чинити перешкоди в користуванні частиною будинку № 39 по вул.. Шевченка в смт. Турбів, яким до цього вона та сім»я її сина ОСОБА_14 користувалась безперешкодно. Доказів того, що про існування оскаржуваних свідоцтв позивачці чи то покійному ОСОБА_7 могло бути відомо раніше-відповідачем не надано.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.1216-1218, 1220, 1223, 1261, 1268, 1270, 1301 ЦК України, ст.10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в смт. Турбові Липовецького району Вінницької області по вул.. Шевченка, 39, видане 14.02.2004 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6, яка настала 18 грудня 1979 року, номер у реєстрі - 171.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок, з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами розташований в смт.Турбові Липовецького району по вул.. Шевченка, 39, видане приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області 11.06.2014 на імя ОСОБА_2, після смерті її чоловік ОСОБА_5, яка настала 25.08.2013 року, номер у реєстрі - 764.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1102, 40 (одну тисячу сто дві гривні 40 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_21