Справа № 161/7817/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Провадження № 22-ц/773/180/17 Категорія: 20 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Грушицького А.І.,

з участю: секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та виключення записів про державну реєстрацію права власності за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Шкльоди Ярослави Антонівни на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 17 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 17.10.2016 року заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Постановлено накласти арешт на житловий будинок загальною площею 334,9 кв. м., житловою площею 165,8 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0368 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Шкльода Я.А., покликаючись на порушення судом норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просила оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права та обставинам справи.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 цього Кодексу передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, уточненим заявою від 26.08.2016 року, в якому просив визнати недійсними укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 (а.с.1-6, 10-20).

17.10.2016 року позивачем, від імені якого діє представник ОСОБА_1, було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно (а.с.22-23).

Згідно роз'яснень, даних у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи предмет даного позову - визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 на які в порядку забезпечення позову накладено арешт, колегія суддів приходить до висновку, що застосовані судом види забезпечення позову співмірні із позовними вимогами.

Позивач в заяві про забезпечення позову зазначив причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та надав відповідні докази, а тому, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову. Реальна загроза відчуження згаданого нерухомого майна підтверджується тим, що вже в процесі розгляду даної справи це майно за договором купівлі-продажу від 11.07.2016 року було продано ОСОБА_6 ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Шкльоди Я.А. про те, що суд не залучив її до участі в справі в порядку передбаченому ст. 35 ЦПК України з огляду на те, що в раніше поданій позовній заяві та в ухвалі про відкриття провадження у справі від 16.06.2016 року її не зазначено як особу, яка бере участь у справі, а в уточненій позовній заяві від 26.08.2016 року позивачем вже зазначено її як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є безпідставними, оскільки в даному випадку позивач уточнив склад осіб, які на його думку мають брати участь, і суд відповідно до положень закону не може за власною ініціативою змінювати цей склад осіб, визначений позивачем. Право позивача збільшувати розмір своїх позовних вимог протягом усього часу розгляду справи встановлено ч. 2 ст. 31 ЦПК України, яким він і скористався в розглядуваному випадку, подавши уточнену позовну заяву.

Твердження апелянта про те, що суд мав винести процесуальне рішення про прийняття уточненої позовної заяви є неспроможними, оскільки прийняття судом будь-якого рішення із вказаного питання процесуальним законом не передбачено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, постановленої з дотриманням вимог процесуального права, які регулюють вирішене нею питання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Шкльоди Ярослави Антонівни відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 17 жовтня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: