Справа № 236/1303/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа Лиманський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті фізичної особи у певний час,

В С Т А Н О В И В:

11.05.2017 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_2. Заявник повідомляє, що 21.12.2016 року в м. Красний Луч Луганської області померла його мати. Заявник отримав на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 лікарське свідоцтво про смерть № 107 від 22.12.2016 року, видане Державним закладом "Краснолучська центральна міська багатопрофільна лікарня "Княгинінська" Луганської народної республіки.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО та на теперішній час зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. В травні 2017 року він звернувся до Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявниці необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми.

З огляду на це, ОСОБА_1 був змушений звернутись до суду задля встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_2 із заявою в порядку окремого провадження; просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час.

ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву окремого провадження підтримав, просив її задовольнити (а.с. 21).

Лиманський МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, подана заява про розгляд справи без участі такого представника (а.с. 20); заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було.

З огляду на це та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву окремого провадження за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданого заявником свідоцтва про народження серії І-УР № 187031, виданого 21.10.1959 року Андріївичи с/р Ємільчинського району Житомирської області, ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 (а.с. 14). ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО та на теперішній час зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

ОСОБА_2 народилася в 1931 році; була зареєстрована та фактично мешкала за адресою АДРЕСА_1; мала поважний вік, останнім часом страждала на захворювання - хронічна недостатність кровообігу третього ступеня. З причини тяжкої хвороби ОСОБА_2 померла 21.12.2016 року в м. Красний Луч Луганської області, факт смерті відображено в наданому заявником лікарському свідоцтві про смерть № 107 від 22.12.2016 року, виданого Державним закладом "Краснолучська центральна міська багатопрофільна лікарня "Княгинінська" Луганської народної республіки (а.с. 8). Також заявник отримав свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане 27.12.2016 року Відділом ЗАГС Краснолучського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки, на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України (а.с.7). Суд не сприймає ці документі як допустимі докази з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на їхній зміст, оскільки викладена в них інформація підтверджується іншими доказами по справі.

Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ,ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території,контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

ОСОБА_1 звертався до Лиманського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області в травні 2017 року із заявою про реєстрацію факту смерті своєї матері, однак орган ДРАЦС листом від 10.05.2017 року № 15.37-5-832 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області (а.с. 6).

Факт смерті ОСОБА_2, крім того, підтверджено наданими заявником оглянутими в судовому засіданні фотознімками з поховання матері заявника ОСОБА_1 (а.с. 15). Учасниками процесу не піддавалась сумніву достовірність наданих заявником фотознімків.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що 21.12.2016 року померла ОСОБА_2, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Луганської області та вихід частини території області (в тому числі м. Красний Луч) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Красний Луч Луганської області.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з обєктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника ОСОБА_1 від встановлення факту смерті його матері в певний час залежить подальше оформлення спадщини.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 208-223,256-259, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи у певний час задовольнити.

Встановити факт смерті гр. ОСОБА_2 (народилася в 1931 році), була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2), яка померла 21.12.2016 року в м. Красний Луч Луганської області у віці 85 років з причини тяжкої хвороби .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до ст. ст 257-1, 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -