провадження 2/331/140/2017
справа 331/6699/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 р. Жовтневий районний суд м Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О.,

при секретарі Качан К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначила, що її батько - ОСОБА_2 та ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», 17.07.2007 року уклали угоду № 177788 про надання послуг з метою придбання товару в групах -легкового автомобіля марки Chery, модель Eastar B11 вартістю 83560,00 грн. На виконання умов договору ОСОБА_2 на рахунок відповідача вніс 28 819,98 грн. 27.07.2011 року ОСОБА_2 помер, його спадкоємцем є ОСОБА_1 Але, відповідач автомобіль не надає та внесені кошти не повертає. Тому, позивач просить стягнути з відповідача сплачені внески у сумі 28 819,98 грн.; збитки від інфляції в розмірі 42962,39 грн., 3% річних в розмірі 6628,6 грн.; моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

У судовому засіданні сторони відсутні.

Представник позивача у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також, подав заперечення проти позову, в яких зазначає, що укладена між ОСОБА_2 та ЗАТ «АІСЕ Україна» угода є такою, що відповідає Законодавству України. В травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до ЗАТ «АІСЕ Україна» з заявою про розірвання угоди, тому вона є розірваною. ОСОБА_2 було повідомлено про повернення коштів згідно зі ст..16 додатку 2 до угоди. Позивачу 21.04.2016 року була повернута сума сплачених внесків 22774,11 грн. Тому, просить відмовити у позові у повному обсязі.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що 17.07.2007 року ОСОБА_2 та ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», уклали угоду № 177788 про надання послуг з метою придбання товару в групах -легкового автомобіля марки Chery, модель Eastar B11 вартістю 83560,00 грн.

Згідно з п.2 цієї угоди, ЗАТ «АІСЕ Україна» зобовязувалось надати учаснику системи наступні послуги: формування груп учасників; формування і проведення асигнаційних актів щодо надання права на отримання автомобіля; організація та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи; здійснення оплати автомобіля, зазначеного у додатку № 1 до цієї угоди, та забезпечення отримання автомобіля учасником згідно з правилами діяльності АВТОПЛАНУ.

Відповідно до п.14.1 правил функціонування Автоплану, що є додатком № 2 до Угоди № 177788, життя осіб, старше 55 років не страхується АІСЕ.

Згідно з пунктом 14.6 правил функціонування Автоплану у випадку, якщо смерть учасника системи сталася з причин, з яких виключена відповідальність страхової компанії, будуть застосовані наступні процедури:

А) Якщо учасник системи не отримав автомобіль, сплачені Цілі та/ або Половинні Чисті внески будуть повернені спадкоємцям цього учасника на умовах стаття 16 п.16,4,1 цих правил.

Пунктом 16,4,1 Правил передбачено, що сплачені Цілі Чисті та/ або Половинні Чисті внески відповідно до поточної ціни автомобіля без будь яких відрахувань повертаються учаснику в першу чергу.

Згідно з наданими квитанціями з липня 2007 до січня 2009 років ОСОБА_2 на рахунок відповідача вніс 28 819,98 грн.

27.07.2011 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_3 10.04.2015 року, ОСОБА_1 є спадкоємцем всього майна, яке належало ОСОБА_2

17.11.2008 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «АІСЕ Україна» з проханням щодо переоформлення Угоди № 177788, на іншу модель автомобіля.

Листом від 11.12.2008 року ПрАТ «АІСЕ Україна» відмовило ОСОБА_2 в цьому.

06.02.2009 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «АІСЕ Україна» з заявою про розірвання угоди і повернення внесеної суми.

08.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до голови правління ПрАТ «АІСЕ Україна» з заявою про смерть батька та повернення сплачених внесків.

16.04.2015 року ОСОБА_1 звернулася до голови правління ПрАТ «АІСЕ Україна» з заявою про повернення сплачених батьком внесків.

Листом від 30.04.2015 року ПрАТ «АІСЕ Україна» повідомило ОСОБА_1 про виплату внесків в порядку черговості.

Згідно з платіжним дорученням № 292 від 21.04.2016 року ПрАТ «АІСЕ Україна» виплатило ОСОБА_1 22774,11 грн. сплачених внесків.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору в порядку та на підставах встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.

Згідно зі ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суд вважає що позовні вимоги про стягнення суми внесків підлягають зменшенню на 22774,11 грн., які були сплачені 21.04.2016 року.

Суд не погоджується з відповідачем, що стягненню підлягала саме ця сума, оскільки вона зазначена у свідоцтві про право на спадщину, так як спадкоємець спадкує всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Оскільки сума сплачених внесків 28 819,98 грн. підтверджується документально, то з відповідача підлягає стягненню сума різниця між цими сумами - 6045,87 грн.

Оскільки відповідач не виконав зобовязання по поверненню коштів, то з нього підлягають стягненню індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Розрахунок 3 відсотки річних: 28 819.98 *3/100= 864,6 річних, 864,6 /12= 72.05 в місяць.

За розірванням договору та поверненням коштів ОСОБА_2 звернувся 06.02.2009 року. Тому за 10 місяців 2009 року 3 % річних - 72.05*10=720,5 грн. 3% річних за 2010-2015 роки: 864,6*7=5187,6 грн.

21.04.2016 року ПрАТ «АІСЕ Україна» виплатило ОСОБА_1 22774,11 грн. сплачених внесків.

Тому за 4 місяці 2016 року - 72.05*4= 288,2 грн.

Разом 3 % річних за весь час користування грошима по травень 2016 року складають 6196,3 грн.

Позивач зробила розрахунок збитків від інфляції з листопада 2008 по жовтень 2016 років у сумі 42962,39 грн.

Але збитки від інфляції на повну суму внесків 28 819,98 грн. повинні відраховуватися від початку прострочення, тобто з 06.02.2009 року і закінчуватися 21.04.2016 року, коли був проведений частковий розрахунок - 38834,16 грн. Індекс інфляції на суму 6045,87 грн. з 22 квітня по 11 жовтня 2016 року складає 78,08 грн. Тому інфляційні витрати підлягають стягненню з відповідача у сумі 38912,24 грн.

Вирішуючи вимоги позову про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала душевних страждань у звязку з неможливістю протягом тривалого часу користуватися належними грошами, чим були порушені її нормальні життєві звязки. Вона повинна була неодноразово звертатися до відповідача.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів, при задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно п. 9 Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про відшкодування морально (немайнової шкоди від 31.03.1995 року зі змінами розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Вина відповідача в заподіяні моральної шкоди позивачу повністю підтверджується матеріалами справи.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач та характеру немайнових втрат.

Розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн. на думку суду достатніми доказами не обґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи.

Тому суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст.625, 629,653, 907, 1218 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «АІСЕ Україна» на користь ОСОБА_1 користь сплачені внески у сумі 6045,87 грн.; збитки від інфляції в розмірі 38912,24 грн., 3% річних в розмірі 6196,3 грн.; моральну шкоду у розмірі 3000 грн. та судовий збір у сумі 511,54 грн. за вимоги матеріального характеру та 551,2 грн. за вимоги нематеріального характеру.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: І.О. СМОЛКА