Справа № 738/275/17
№ провадження 2/738/237/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року Менський районний суд

Чеpнiгiвської областi

в складі:

судді Сова Т.Г.

секретаря Бреус Н.В.

з участю третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чеpнiгiвської областi цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Мотивувала свої позовні вимоги наступним. Після досягнення повноліття вона продовжує навчання в Чернігівському державному педагогічному університеті ім. Т.Г.Шевченка на денній формі навчання, а тому не може влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, тому перебуває на утриманні своєї матері - третьої особи ОСОБА_1 Крім матеріального утримання, матір позивача сплачує також за навчання позивача, але із-за того, що мати отримує невелику заробітну плату, тому вона не може повністю забезпечити утримання позивача. В зв'язку з цим, позивачка звернулась до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, а також ? частину витрат понесених за оплату навчання.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні висловила думку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 200 ч. ч.1, 2 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ст. 199 ч. 1 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Менського району Чернігівської області (а.с.3).

Згідно з довідкою № 111 від 03 лютого 2017 року, виданою деканом Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г.Шевченка, ОСОБА_2 дійсно навчається на І курсі денного відділення філологічного факультету Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г.Шевченка. Термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2017 року (а.с.6).

Відповідно до довідки № 14888 від 17.03.2017, виданої Менською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області слідує, що ОСОБА_5, протягом 1-111 кварталів 2016 року не отримував доходів, у 4-му кварталі отримав 2678,93 грн. (ТОВ «Агроресурс - 2006») та 2678,93 грн. (ПП «Бірківське») за надання майна у лізинг (а.с.32).

Із довідки директора Менського районного центру зайнятості № 03/682 від 04.05.2017 року слідує, що ОСОБА_3, протягом 2016 року та станом на 04.05.2017 року не перебуває на обліку в Менському районному центрі зайнятості.

Судом також враховано розрахунок розміру заборгованості по аліментах (а.с.11), з якого слідує, що станом на 01.01.2017 року ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка становить 7953,07 грн. (а.с.11).

Разом з тим, із довідки про доходи ОСОБА_1 (матері позивача) слідує, що вона за період з 01 серпня 2016 року по 31 січня 2017 року отримала 26542 грн. 30 коп. заробітної плати (а.с.4).

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх законних вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обов'язок доведення можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу.

Позивач ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивач, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу.

Враховуючи вищевикладене, а також, те, що аліменти на утримання повнолітньої дитини присуджуються з батьків з урахуванням того, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу, а відповідач не працевлаштований, відсутність відомостей з приводу будь - якого іншого виду доходу в нього, та не доведення даних фактів в судовому засіданні позивачем, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач не має можливості сплачувати аліменти, які просить з нього стягнути позивачка, на її утримання на період навчання.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 197, 209, 212- 215, 367 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова