Єдиний унікальний номер справи 183/905/16-ц
Номер провадження 2/201/199/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

за участі секретаря судового засідання Максимової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» про розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1І.) звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2Г.), ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3П.), в якому просить розірвати договір укладений між ними 14 червня 2010 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що між позивачем та відповідачами укладений договір про спільне використання трансформаторної підстанції, підземних та наземних кабельних ліній. Згідно із п. 1.1. сторони договору зобов'язалися шляхом об'єднання своїх зусиль та майна, що належить сторонам, спільно використовувати трансформаторну підстанцію, підземну та повітряну електричні кабельні лінії, що розташовані за адресою: с. Новоселівка. вул. Лиманська. 43. Проте відповідачі порушують свої зобов'язання за договором, що завдає шкоди позивачу, у звязку із чим вона просить суд розірвати указаний договір.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року цивільну справу за указаним позовом направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2016 року указану цивільну справу було розподілено судді Черновському Г.В., але у звязку із звільненням указаного судді з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 03 жовтня 2016 року була передана для розгляду судді Ходаківському М.П.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року суддя Ходаківський М.П. прийняв до свого провадження цивільну справу та призначив дату та час її судового розгляду.

Позивач та представник позивача надали заяву, в якій позов підтримали в повному обсязі з підстав в ньому викладених, просили позов задовольнити.

Відповідачі, представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, докази чого наявні у матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили.

Зважаючи на зазначену процесуальну поведінку відповідача та третьої особи, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обовязковою для усіх субєктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Ураховуючи, що відповідачі та третя особа належним чином повідомлялися про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за їх відсутності за правилами ст. 169 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що14 липня 2010 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про спільне використання трансформаторної підстанції, підземних та наземних кабельних ліній, за умовами якого його сторони зобов'язалися шляхом об'єднання своїх зусиль та майна, що належить сторонам, спільно використовувати трансформаторну підстанцію, підземну та повітряну електричні кабельні лінії, що розташовані за адресою: с. Новоселівка. вул. Лиманська. 43. Комплектна трансформаторна підстанція №1059 на 16ОкВ, запитана з опори №883 ВЛ10кв Л-56, що знаходиться за адресою: вул. Лиманська, буд. 43, с. Новоселівака, Новомосковського району, Дніпропетровської області є власністю позивача, що підтверджується державними актами на право приватної власності на земельну ділянку від 24 травня 2007 року, розпорядженням від 06 квітня 2009 року № 38 про введення в експлуатацію КТ11 №1059. При цьому факт власності на КТП № 1059 підтверджений також рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2014 року.

Пунктом 1.1. таблиці 1.2. Правила ГКД 34.20.601-2003 визначено, що технічне обслуговування ТП здійснюється не менше ніж 1 раз на 12 місяців.

Таким чином, використання трансформаторної підстанції №1059 можливе за умови належного, періодичного технічного обслуговування підстанції. Витрати на обслуговування трансформаторної підстанції №1059 є щорічними та обовязковими.

Так, за весь період дії договору позивач витратив на утримання та технічне обслуговування трансформаторної підстанції №1059 81 849,67 гривень. Даний факт підтверджується: договором, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «КЛ-строй» №12/12-ЭО від 01 липня 2012 року про експлуатаційне обслуговування КТП; 04 січня 2013 року укладений договір №02/13 -ТОЕ між ОСОБА_1 та ТОВ «Стройсітіелектрик» про експлуатаційне обслуговування електроустановок; 31 липня 2013 року укладений договір №13 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4; 25 вересня 2014 року укладений договір №76/СМ між ОСОБА_1 та ТОВ «Стройсітіелектрик» про виконання ремонтних робіт; актами виконаних робіт, рахунками та відповідними квитанціями.

За умовами п. 3.2 договору сторони мають нести виграти на обслуговування та ремонти підстанції в рівних частинах.

За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а в силу ст. 526- ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договорі)' та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином при підписанні спірного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами сторін. Позивач погодився на умови договору як такі, що його влаштовували.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому указаною нормою визначено також, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У частині 2 цієї статті законодавець визначив, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

На підставі спірного договору від 14 липня 2010 року сторонами узгоджено порядок використання майна.

Судом враховано, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2014 року було зобовязано ОСОБА_1 не чинити перепони в праві користування та постійного доступу відповідачам у цій справі до трансформаторної підстанції КТП № 1059, силового обладнання Транформатору ТМ 630/10/0,4, опор № 881-883, ділянка ВЛ-10 Кв від відпайки опори № 241 до опори № 883 та відпайки КЛ-10кВ від опори № 883 до КТП № 1059, що запитана з опори № 883 ВЛ 10 Кв Л-56 та іншого обладнання, пов'язаного з функціонуванням КТП № 1059, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новоселівка, вул. Лиманська, 43.

Суд критично ставиться до посилань позивача на необхідність розірвання спірного договору, оскільки позивач не позбавлена можливості стягнути понесені нею витрати по обслуговуванню трансформаторної підстанції у визначеному законом порядку і розірвання договору може призвести до неможливості використання відповідачами належного їм майна в частині відсутності можливості отримувати елктроенергію, а тому судом не встановлено підстав визначених чинним законодавством для розірвання спірного договору.

При цьому умовами договору (п. 4.2 договору) визначено, що за відмову від оплати ремонтних та відновлювальних робіт, визначених в ньому, сторона-порушник підлягає технічному відключенню від трансформаторної підстанції. За повторне підключення сторона вносить плату в розмір визначеному за домовленістю між сторонами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки договором не передбачено його розірвання з підстав, на які посилається позивач, та вони є підставою для застосування до винної сторони відповідальності за невиконання зобовязання, що узгоджується із положеннями п. 4.1 договору.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 214-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ДТЕК-Дніпрообленерго» про розірвання договору відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Ходаківський