АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1911/17 Головуючий 1 інст. Нікуліна Л.П.
Справа № 646/9537/16-ц
Категорія: встановлення факту Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

МЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В,

суддів - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2, про встановлення факту окремого проживання за апеляційною скаргою ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В вересні 2016 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_4 звернувся у суд із заявою про встановлення факту окремого проживання.

На обґрунтування заявник вказав, що з 20 березня 1997 року перебуває в юридичному шлюбі з ОСОБА_2, який було зареєстровано Міським бюро реєстрації (США, м. Нью-Йорк) за актовим записом № S97000598.

Зазначав, що спільне життя фактично припинено з 2005 року. Вони є громадянами США, однак він значну частину часу проводить в Україні, а ОСОБА_2 постійно проживає в США. На даний час у США триває судовий процес про розірвання шлюбу між ним.

Посилаючись на те, що встановлення факту окремого проживання з 2005 року необхідне з метою зясування всіх обставин під час вирішення спору про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 просив задовольнити заяву.

Справа розглянута за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_2, яка письмових заперечень проти заяви не надала.

Рішенням Червонзаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року заява ОСОБА_1 задоволена.

Встановлено юридичний факт окремого проживання між громадянином США ОСОБА_1 та громадянкою США ОСОБА_2 у період з 2005 року по теперішній час.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити заяву без розгляду. Зокрема зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинено в травні 2015 року; до цього часу було придбано нерухоме майно, а саме - земельні ділянки площами 0,1500 га (кадастрові номера :00:011:0024 та :00:011:0025) № 154-В та № 154-Б, по вул. Інтернаціональній в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області; гараж № 33 загальною площею 22,1 кв. м. по вул. Наріманова, № 9 в м. Харкові; житлові будинки загальними площами 148,60 кв. м. (№ 154-Б) та 420,20 кв. м. (№ 154-В) по вул. Інтернаціональній в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області, щодо якого в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебувають справи.

Заявник рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення юридичного факту окремого проживання сторін з 2005 року, підтверджене наявними в матеріалах доказами, є важливим та необхідним для подальшого судового розгляду справи про розірвання шлюбу між сторонами. Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень пункту 5 частини 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України і не є вичерпним.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина 6 статті 325 ЦПК України).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1 та 3 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами і доповненнями), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про вставлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту повязане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Матеріали справи свідчать, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано 20 березня 1997 року Міським бюро реєстрації (США, м. Нью-Йорк) за актовим записом № S97000598.

Посилаючись на те, що шлюбні відносини припинено з 2005 року, заявник просив встановити факт окремого проживання з ОСОБА_2 з цього часу.

В поясненнях, наданих Верховному Суду Штату Ньою-Йорк Округу Кінгс, ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 фізично проживає в Україні протягом 14 років, виїжджаючи за межі країни лише на короткий термін. Він володіє власністю в Україні, здійснює управління нею задля отримання доходу. Внаслідок продажу його квартири в м. Києві, Україна, що відбувся 11 квітня 2003 року, чоловік ОСОБА_2 отримав у своє розпорядження придблизно сімсот п`ятьдесят три тисячі доларів, які він з того часу витрачає на проживання у розкішному маєтку в сільській місцевості в Україні. До того ж ОСОБА_1 є власником нерухомості в м. Харкові.

До цієї заяви ОСОБА_2 додала зведену інформацію про штампи в паспорті чоловіка ОСОБА_1 про перетин кордону.

В поясненнях, наданих Верховному Суду Штату Ньою-Йорк Округу Кінгс, ОСОБА_1 зазначав, що він не переїхав на постійне місце проживання на Україну, оскільким його батьки, діти та онуки також проживають у Сполучених Штатах Америки. Він дійсно тимчасово приїжджає на Україну для того, щоб побачитись з друзями та родичами. Та не знав, що їх шлюб давно припинено (а. с. 143-159).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що шлюбні відносини вони припинили фактично в 2014 році, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який до цього часу Верховним Судом Штату Ньою-Йорк Округу Кінгс не розглянуто. При цьому за цей період вони разом подорожували.

Представники ОСОБА_2, не заперечуючи факту сумісних подорожей, пояснили, що заявник намагався таким чином налагодити стосунки зі своєю дружиною. При цьому вказали, що, повертаючись з України, ОСОБА_2 лише зупинявся у квартирі, в якій на даний час проживає ОСОБА_2, що не є тотожнім факту сумісного прживання.

Такі обставини свідчать, що фактично шлюбні стосунки між сторонами припинено з 2005 року по теперішній час.

Однак 24 лютого 2016 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_5 прийняла у власність: житловий будинок з господарською будівлею № 154-В по вул. Інтернаціональній в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області та земельну ділянку № 154-В загальною площею 0,1500 га (кадастровий номер :00:011:0024) за цією ж адресою цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області за реєстровим № 711.

Ухвалами Харківського районного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року та від 03 березня 2016 року накладено арешт на наступне майно: земельні ділянки площами 0,1500 га (кадастрові номера :00:011:0024 та :00:011:0025) № 154-В та № 154-Б, по вул. Інтернаціональній в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області; гараж № 33 загальною площею 22,1 кв. м. по вул. Наріманова, № 9 в м. Харкові; житлові будинки загальними площами 148,60 кв. м. (№ 154-Б) та 420,20 кв. м. (№ 154-В) по вул. Інтернаціональній в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області; заборонено відчуження житлового будинку та земельної ділянки № 154 по вул. Інтернаціональній в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області.

Крім того, в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 про визнання недійсним договору іпотеки житлового будинку з господарською будівлею № 154-Б по вул. Інтернаціональній в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області та земельної ділянки загальною площею 148,60 га (кадастровий номер :00:011:0025) за цією ж адресою цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 7, 10, 43, 46-48).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 представник заінтересованої особи зазначає, що вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1.

Наведене свідчить про те, що при розгляді цієї справи в порядку окремого провадження виник спір про право на майно, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Оскільки допущені порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 256 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 256 ч. 4, 303, 307 ч. 1 п. 4, 314 ч. 1 п. 3, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2, про встановлення факту окремого проживання залишити без розгляду.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_8