Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації, заробітної плати з урахуванням надбавки за високі досягнення та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом та, з урахуванням його уточнень, просив стягнути з державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (далі - ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект») на його користь нараховану індексацію за час затримки розрахунку при звільнення за період з 01 листопада 2013 року по

11 червня 2014 року (з використанням індексів інфляції з травня 2015 року по квітень 2016 року) та індексацію середнього заробітку за період з 12 червня 2014 року по 16 лютого 2016 року (з використанням індексів інфляції з липня 2014 року по квітень 2016 року) у розмірі 34 543 грн 20 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 17 лютого 2016 року по 25 травня 2016 року у розмірі 21 147 грн 26 коп., донараховану заробітну плату за квітень та травень 2014 року з урахування надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 35 % від посадової тарифної ставки у розмірі 1 048 грн 18 коп., у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 29 січня 2013 року працював у ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на посаді заступника начальника з економічних питань та наказом № 42-к від 10 червня 2014 року його було звільнено за угодою сторін.

Вказував, що при звільненні з ним не було проведено остаточного розрахунку, у зв'язку із чим рішенням Жовтневого районного суду

м. Запоріжжя від 04 листопада 2014 року на його користь було стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31 577 грн 91 коп., а також у відшкодування моральної шкоди - 3 000 грн.

Враховуючи, що зазначене судове рішення відповідачем не виконане звернувся із даним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з

17 лютого 2016 року по 25 травня 2016 року (включно) в розмірі 21 147 грн 26 коп. без урахування податків та обов'язкових платежів; індексацію за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2013 року по

11 червня 2014 року (з використанням індексів інфляції з травня 2015 року по квітень 2016 року) та індексацію середнього заробітку за період з 12 червня 2014 року по 16 лютого 2016 року (з використанням індексів інфляції з липня 2014 року по квітень 2016 року) у розмірі 34 543 грн 20 коп.; надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 35 % від посадової тарифної ставки за квітень та травень 2014 року в розмірі 1 048 грн 18 коп.; моральну шкоду в розмірі 1 000 грн, а всього 57 738 грн 64 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня

2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року в частині стягнення індексації за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2013 року по 11 червня 2014 року (з використанням індексів інфляції з травня 2015 року по квітень 2016 року) та індексації середнього заробітку за період з 12 червня 2014 року по

16 лютого 2016 року (з використанням індексів інфляції з липня 2014 року по квітень 2016 року) у розмірі 34 543 грн 20 коп. скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада

2014 року, яким стягнуто на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відповідачем не виконано, а тому з останнього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 17 лютого 2016 року по 25 травня 2016 року, а також індексація за час затримки розрахунку при звільненні та індексація середнього заробітку. Крім того, враховуючи, що при звільненні ОСОБА_4 йому не була виплачена надбавка за високі досягнення за період квітень-травень 2014 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення зазначеної надбавки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення індексації за час затримки розрахунку при звільненні, індексації середнього заробітку та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що нарахування індексації на середній заробіток за час затримки розрахунку не передбачено чинним законодавством.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» передбачена індексація заробітної плати згідно із чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Так згіднозі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення »).

Враховуючи, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2014 року стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31 577 грн 91 коп., який за своєю природою не вважається заробітною платою, а є санкцією за невиконання власником або уповноваженим ним органом вимог ст. 116 КЗпП України, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є об'єктом індексації.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення індексації за час затримки розрахунку при звільненні та індексації середнього заробітку.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Л.М.Мазур