Справа № 2/ 639/3358/16ц
Провадження № 2/642/772/17
У Х В А Л А

18 травня 2017 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні заяву відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді Шрамко Л.Л.

в с т а н о в и в:

Відповідачка ОСОБА_1в судовому засіданні при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист гідності, честі та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди заявила відвід судді Шрамко Л.Л., посилаючись на те, що остання діє в умовах конфлікту інтересів, повинна заявити самовідвід, оскільки не витребувала докази фактичного надходження до бюджету судового збору відповідно до квитанції на суму 1 378 грн., наданої позивачем на підтвердження сплати судового збору.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_3, який вважав заявлений відвід безпідставним, приходить до висновку про відмову у заявленому відводі з таких підстав.

Дана справа надійшла з Жовтневого районного суду м.Харкова. Як свідчать матеріали справи, при подачі позову до Жовтневого районного суду м.Харкова позивачем надана квитанція про сплату судового збору у розмірі 1 378 грн. на рахунок УДКСУ Жовтневого району м.Харкова.

На виконання ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2017 року про усунення недоліків та доплату судового збору представником позивача надана квитанція про сплату судового збору у сумі 551 грн. 20 коп., та зазначені кошти згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» надійшли до бюджету.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 якщо судовий збір було сплачено за місцем подання позову (заяви, скарги) до суду, а потім матеріали справи було передано в порядку статті 116 ЦПК до іншого суду, то останній не вправі у зв'язку з цим повертати відповідну заяву чи скаргу, посилаючись на відсутність належних доказів сплати судового збору, оскільки після відкриття провадження у справі положення статті 121 ЦПК застосовуватись не можуть, а визначальним є сам факт сплати судового збору, що підтверджується відповідними документами, та надходження суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об'єктивного рішення у справі.

Згідно п.п. 1.1. та 1.4. Бангалорських принципів поведінки судді від 16.05.2006р., схвалених Резолюцією Економічної та ОСОБА_4 ООН 27.07.2006р. № 2006/23 суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Позовна заява відповідає положенням ст. 119 ЦПК України, належний доказ сплати судового збору суду надано.

Вимога відповідачки витребувати дані щодо надходження судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до Жовтневого районного суду м.Харкова, є необґрунтованою, та суд в цьому клопотанні відповідачки відмовив.

Суд, дослідивши обставини, на які відповідачка посилається в обґрунтування заяви про відвід, дійшов висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає, оскільки обставини, на які посилається заявник, не вказують на необєктивність та неупередженість судді, та суддя не діє в умовах конфлікту інтересів.

Заявником в заяві про відвід фактично викладена незгода з процесуальними діями, які були вчинені суддею Шрамко Л.Л. у вказаній справі.

Отже, передбачені ст. 20 ЦПК України підстави для відводу судді Шрамко Л.Л. відсутні.

Керуючись ст. ст. 20, 24 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді Шрамко Л.Л.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне рішення суду..

Суддя Шрамко Л.Л.