Справа № 303/557/17
ряд. стат. звіту - 49
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

22 лютого 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Пак М.М.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 жовтня 1996 року у виконкомі Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, за актовим записом №22, та стягнення аліментів на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 33% від заробітку відповідача, щомісячно до закінчення навчання в Ужгородському національному університеті.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05 жовтня 1996 року у виконкомі Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, за актовим записом №22. Від спільного шлюбу 19 листопада 1998 року у них народився син - ОСОБА_4, який проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Спільне життя з відповідачем не складалося, як зазначає позивач, у червні 2010 року її чоловік покинув сім'ю і переїхав жити до батьків. Тому звертається до суду та просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 33 % від заробітку відповідача, щомісячно до закінчення сином навчання в Ужгородському національному університеті.

Позивач - ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення у засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про укладення шлюб серії І-ФМ №272498 виданого 05 жовтня 1996 року, виконкомом Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб 05 жовтня 1996 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №22 (а.с.6).

-2-

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФМ №087094 від 10 грудня 1998 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_2, 19 листопада 1998 року народився син - ОСОБА_4 (а.с.7).

Відповідно до довідки №2162/02-27 від 22 грудня 2016 року Страбичівської сільської ради - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 в с.Страбичово, вул.Партизанська, 8 Мукачівського району (а.с.8)

Згідно Довідки Ужгородського національного університету від 19 жовтня 2016 року за №102 - ОСОБА_4 є студентом першого курсу денного відділення факультету здоров'я людини Ужгородського національного університету (а.с.9)

Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається.

Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України.

Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

-3-

У відповідності до статті 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків,з ким проживає дочка, син, а також самі дочка,син,які продовжують навчання.

Згідно статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу (заробітку) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в статті 182 цього Кодексу .

Згідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 зазначено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження, шлюбу суперечить їхнім інтересам. Також суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 необхідно стягнути аліменти в користь позивача на утримання сина - ОСОБА_4, який навчається в Ужгородському національному університеті у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, і до закінчення сином навчання.

На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_2 - залишити прізвище - Ревес.

Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169 ч.4, 213, 214, 215, 218, 223, 224-226, 367 ЦПК України, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113, 150, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, у виконкомі Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 05 жовтня 1996 року, за актовим записом №22 - розірвати.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_2 - залишити прізвище Ревес.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7,

-4-

Мукачівського району, Закарпатської області, аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчатись, в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31 січня 2017 року і до закінчення ним навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 - 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, в користь Мукачівського УДКСУ Закарпатської області (код - 37958089, банк ГУДКСУ у Закарпатській області, МФО - 812016, р/р 0003, код класифікації - 22030001) - 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 в користь держави (р/р 8501, Код Банку 812016, Банк отримувача ГУДКСУ в Закарпатській області, ЄДРПОУ - 26213408, код класифікації доходів бюджету - 22030001, призначення платежу 0501040) витрати пов'язані з публікацією в пресі в сумі - 60 (шістдесят) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення, через суд першої інстанції, який виніс оскаржуване судове рішення.

Головуючий М.М.Пак