Справа №295/3446/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Гумен Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації за 1/2 частину спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Богунського районного суду м. Житомира надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, у якій позивачка просить визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, залишити спільно нажите майно у власності відповідача і вирішити питання щодо компенсації 1/2 частину даного майна, що становить 265750,00 грн., яку стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки.

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 07.04.2017 року вказану позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для виправлення недоліків, оскільки позивачем у позовній заяві визначено ціну позову, яка не підтверджена належними доказами.

26.04.2017 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.

Однак недоліки, вказані в ухвалі суду від 07.04.2017 року, усунуті не були, оскільки у позові чітко зазначена сума, яку позивач просить стягнути з відповідача, однак належними доказами ціна позову не підтверджена.

Відповідно до положень ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості, а у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Ціна позову це грошовий вираз майнових вимог позивача. Ціна позову визначається лише щодо майнових вимог, тобто тих вимог, які мають грошову оцінку. Ціну позову визначає позивач у позовній заяві. Відповідно до ч.4 ч.2 ст. 119 ЦПК зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обовязковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона покликається.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що в межах визначеного судом строку позивачем не надано докази, які мали підтвердити виконання вимог суду, які викладені в ухвалах від 07.04.2017 року.

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч.2 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, коли позивач відповідно до вказівок судді у встановлений строк не виконає всі перелічені в статтях 119 і 120 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації за 1/2 частину спільного майна повернути позивачу.

Роз'яснюю, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя