У Х В А Л А

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, виселення та вселення за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_5, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 серпня 2012 року належить квартира АДРЕСА_1, проте ОСОБА_4 створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні цією квартирою.

Враховуючи викладене, позивач просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою, виселити із неї відповідача та вселити його.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, провадження у вищевказаній справі зупинено до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/23972/15 за позовом ОСОБА_6 до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі Чернієнка В.Г., третя особа - Державна реєстраційна служба України про визнання нікчемним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що справу неможливо розглянути до вирішення іншої адміністративної справи за позовом ОСОБА_6 до управління реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі Чернієнка В.Г. про визнання нікчемним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Проте вимогам закону судові рішення не відповідають з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що, визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено в п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується в тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Предметом позову у даній справі є усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та вселення. Тобто спір виник із правовідносин захисту права власності.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції взагалі не обгрунтував свого висновку про неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої справи, не навів, у чому полягає пов'язаність цих справ та яким чином судове рішення у іншій адміністративній справі може вплинути на розгляд цієї. Апеляційний суд наведених порушень не виправив.

Суди не дали належної правової оцінки тому, що ОСОБА_3 є власником спірної квартири на підставі рішення суду і правомірність дій державного реєстратора при реєстрації права власності не впливає на його право власності та його захист шляхом усунення перешкод у користуванні житлом, виселення відповідача та вселення позивача.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Умнова

І.М.Фаловська