СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/328/17
Провадження №2/306/260/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 лютого 2017 року м.Свалява

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Тхір О. А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Свалявське лісове господарство» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ДП «Свалявське лісове господарство» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

21 лютого 2017 року позовну заяву передано для розгляду судді Тхір О.А. в порядку ст.11-1 ЦПК України.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог п. 3 ч. 2, п. 4 ч. 2 та ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 1 вересня 2015 року, скорочено перелік субєктів, які звільняються від оплати судового збору.

Так, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялись позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

На підставі наведеного, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є вимогою майнового характеру та оплачується судовим збором.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного суду України від 16.10.2016 року у справі № 761/14537/15-ц та від 30.11.2016 року у справі № 6-1121цс16.

Згідно із ст.235 КЗпП України стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні є відповідальністю роботодавця за неправильне формулювання причини звільнення.

Зважаючи на вище викладене, встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за позовну заяву майнового характеру, в якій наявна одна вимога майнового характеру, та яка подана фізичною особою, і не зазначено доказів, що свідчать про звільнення від його сплати.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Однак, в порушення п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачем, крім цього, не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру, та в порушення п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначено змісту позовних вимог, а саме не вказано яку суму просить стягнути з відповідача. В зв'язку з чим визначити розмір судового збору, який підлягає оплаті за подання до суду вказаного позову не являється можливим.

Отже, позивачеві ОСОБА_1 необхідно усунути вищезазначені недоліки - зазначити ціну позову, суму, яку просить стягнути з відповідача, та сплатити судовий збір за подання до суду даної позовної заяви майнового характеру.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Для усунення зазначених недоліків позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, та розяснити, що у випадку неусунення недоліків у визначений суддею час позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Свалявське лісове господарство» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_2.А.Тхір