У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості із аліментів, заінтересовані особи: Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Максимів О.І., ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаною скаргою, у якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Максимів О.І. (далі - державний виконавець ДВС Дрогобицького МУЮ Максимів О.І.) щодо нарахування йому заборгованості із аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі по 550 грн щомісячно, за період з 01 вересня 2012 року по 20 травня 2016 року у розмірі 24 554 грн 84 коп. Вважає, що визначений розмір заборгованості по сплаті аліментів є незаконним, оскільки у своєму розрахунку державний виконавець визначив заборгованість за період з 01 вересня 2012 року по 31 грудня 2012 року у сумі 2 200 грн; з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року у сумі 6 600 грн; з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року у сумі 6 600 грн;з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року у сумі 6 600 грн; з 01 січня 2016 року по 20 травня 2016 року у сумі 2 554 грн 84 коп. Заявник із даним розрахунком не згоден, зазначає, що 19 березня 2014 року ним сплачено заборгованість із аліментів за виконавчим листом від 05 січня 2016 року № 442/9745/14ц у розмірі 11 944 грн 88 коп., що підтверджується квитанцією № 182, а тому просить зобов'язати державного виконавця ДВС Дрогобицького МУЮ Максимів О.І. провести розрахунок заборгованості із аліментів за період 01 вересня 2012 року по 20 травня 2016 року у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року, відмовлено у задоволенні скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та постановити ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних ухвал вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених ухвал.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухвалено відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано дійшов правильного висновку стосовно того, що кошти, сплачені заявником згідно квитанції від 19 березня 2014 року № 182, надійшли на депозитний рахунок Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГУЮ у Львівській області та перераховані ОСОБА_4 у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом від 27 травня 2009 року № АЕ-145, виданим Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 20 травня 2008 року і до повноліття дитини.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що у виконавчому провадженні за виконавчим листом від 27 травня 2009 року № АЕ-145 не було заборгованості та те, що постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом від 27 травня 2009 року № АЕ-145 винесена до 19 березня 2014 року, тобто до сплати ним коштів у розмірі 11 944 грн 88 коп., а тому державний виконавець зобов'язаний був зарахувати кошти в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом 442/9745/14ц не знайшли свого підтвердження, крім того дані обставини були предметом дослідження судами попередніх інстанцій.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що заявником не доведено порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень під час нарахування заборгованості із аліментів.

Викладені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментах, заінтересовані особи: Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Максимів О.І., ОСОБА_4, за касаційною скаргою на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак