АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2466/17 Справа № 207/3650/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_4, в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0050/0707/88-154 від 19.07.2007 року в сумі 465216 грн. 23 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 12, що знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, вулиця Долматова, будинок № 26, що належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстованого в реєстрі за № 2160, загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м. і складається з трьох кімнат, шляхом визнання права власності на вказаний обєкт нерухомого майна за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 травня 2012 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого банк відступив права вимоги заборгованості за кредитними договорами. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора за кредитним договором від 12.10.2007 року № 0310/1007/71-259, згідно якого банк надав ОСОБА_4 кредит шляхом надання коштів в розмірі 25000,00 доларів США, з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк з 12.10.2007 року по 11.10.2032 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання по вищевказаному кредитному договору між банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки від 12 жовтня 2007 року № 0310/1007/71-259-Z-1, згідно умов якого банку в іпотеку було передано нерухоме майно квартиру під номером 12, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Долматова, будинок № 26, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстованого в реєстрі за № 2160. Відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 28 липня 2015 року становить 465216 грн. 23 коп. і складається з заборгованості за кредитом в розмірі 402212 грн. 98 коп., заборгованості по відсотках в розмірі 63003 грн. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ Дельтабанк з 03.03.2015 року, термін її дії запроваджено по 02.09.2015 року. Вказана заборгованість по кредитному договору залишається несплаченою до теперішнього часу, незважаючи на неодноразові повідомлення про факт виникнення заборгованості та її розмір, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 (нині м. Кам`янське), що належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстованого в реєстрі за № 2160, загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м. і складається з трьох кімнат, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0050/0707/88-154 від 19.07.2007 року в сумі 465 216 грн. 23 коп., з яких тіло кредиту 402212 грн. 98 коп., відсотки 63003 грн. 25 коп.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» N 1304-VII.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. на користь держави.

З даним рішенням не погодився ОСОБА_4 і звернувся до суду з апеляційною скаргою у якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, про відмову у задоволенні позову, мотивуючи тим, що рішення суду було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, заявлених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 25 травня 2012 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги (л.с. 28), відповідно до якого банк відступив права вимоги заборгованості за кредитними договорами.

Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора за кредитним договором від 12.10.2007 року № 0310/1007/71-259 (л.с. 7), згідно якого банк надав ОСОБА_4 кредит шляхом надання коштів в розмірі 25000,00 доларів США, з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк з 12.10.2007 року по 11.10.2032 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по вищевказаному кредитному договору між банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки від 12 жовтня 2007 року № 0310/1007/71-259-Z-1 (л.с. 20), згідно умов якого банку в іпотеку було передано нерухоме майно квартиру під номером 12, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Долматова, будинок № 26, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстованого в реєстрі за № 2160.

Відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 23 червня 2016 року становить 634729 грн. 47 коп. і складається з заборгованості за кредитом в розмірі 453911 грн. 88 коп., заборгованості по відсотках в розмірі 122481 грн., штрафу за порушення умов договору в розмірі 4275 грн. 35 коп., пені в розмірі 54060 грн. 63 коп. Вказана заборгованість по кредитному договору залишається несплаченою до теперішнього часу, незважаючи на неодноразові повідомлення про факт виникнення заборгованості та її розмір.

Згідно положень кредитного договору та договору про іпотеку, укладених між сторонами, іпотекодержатель (банк) має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, пеню та інші штрафні санкції. На теперішній час правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані Законом України Про іпотеку, Цивільним кодексом України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 526, 530,536,575,629,1046-1050,1054,1056 ЦК України, ст.35-37,39,41 Закону України «Про іпотеку» та виходив з того, що умови договору відповідач не виконував, кредит не погасив, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто банк має право на визнання права власності на предмет іпотеки, або на укладення від імені банку договору купівлі-продажу іпотечного майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення

Посилання апеляційної скарги, в цілому не містять посилань на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмові у позові.

Доводи апелянта, про ті обставини, що нормами Закону України «Про іпотеку» передбачено виключно позасудовий порядок звернення стягнення таким способом не можуть бути підставою для скасування рішення суду виходячи з наступного.

В рахунок виконання основного зобов'язання Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.36, 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Положеннями п.39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, передбачається, що «...суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.»

Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю. Враховуючи спосіб захисту прав, передбачений ст.16 ЦК України, існують всі підстави для визнання права власності за Позивачем.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержател я звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Окрім того, ст.37 Закону України «Про іпотеку» не містить прямої вказівки щодо звернення стягнення щляхом передачі права власності виключно у досудовому порядку чи прямої заборони на таке звернення стягнення за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права - є необґрунтованими, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Окрім того, за ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_3