Справа № 656/121/16-ц
Номер провадження 2/656/1/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року Іванівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.М.

за участі секретаря судових засідань Кидрук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в смт.Іванівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлана Іванівна про визнання недійсним заповіту як розпорядження на випадок смерті, що є одностороннім правочином,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлана Іванівна про визнання недійсним заповіту як розпорядження на випадок смерті, що є одностороннім правочином, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_6, після смерті якого, залишились у спадок земельна ділянка, яка розташована на території Благодатенської сільської ради Іванівського району Херсонської області загальною площею 7,18 га та квартира АДРЕСА_1. Вона є спадкоємицею за законом першої черги. Після смерті батька вона виявила заповіт складений померлим на користь відповідачів, посвідченого 16.08.2011 року приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І.

Просить суд визнати заповіт недійсним, оскільки її батько на момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними внаслідок психічного захворювання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позов підтримала та пояснила, що її батько ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями, у 2008 році проходив курс лікування від алкогольної залежності у медичному центрі «Інтермед», проте курс лікування результатів не дав. З 2011 року і до кінця життя її батько знаходився на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні КЗ «ЦМЛ м.Нова Каховка», у нього спостерігалося порушення сприйняття, мислення, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та самого себе. ОСОБА_6 також тяжко хворів на ряд інших захворювань, зокрема хронічний токсичний гепатит з трансформацією у цироз печінки, хронічний панкреатит та ряд інших захворювань, які в сукупності могли вплинути на усвідомлення значення його дій або ж керування ними. Крім того, від інших людей їй було відомо, що її батько лазить по смітниках та усе сміття відносить додому. В 2011 році вона народжувала дитину і з батьком спілкувалася тільки по телефону. Просила позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_7 підтримав позовні вимоги своєї довірительки, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_4 позов не визнали та пояснили, що померлий ОСОБА_6 є їх дядько. Померлий був нормальною, психічно здоровою людиною, до 2015 року працював офіційно і неофіційно, самостійно себе забезпечував. ОСОБА_6 приїздив до них у село Благодатне на автомобілі «Запорожець» на проводки, на рибалку, машини ремонтувати або за молоком, яке потім продав в м.Нова Каховка. При зустрічах ОСОБА_6 був чистий, тверезий, алкогольні напої не вживав, у квартирі у нього було чисто. В 2011 році вони допомогли ОСОБА_6 матеріально під час лікування останнього. Після виписки з лікарні, ОСОБА_6 приїхав до них у село та повідомив їм, що бажає скласти заповіт на їх користь, про що попрохав у них паспорти. Через три дні повернув паспорти та повідомив, що склав заповіт на землю та квартиру. Просили в позові відмовити, оскільки померлий склав заповіт відповідно до своєї волі.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9 просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І., яка є третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає в повному об'ємі, надавши суду письмові заперечення, згідно яких, 16.08.2011 року до неї в приміщення нотаріальної контори в м.Таврійськ з'явився ОСОБА_6 з проханням оформити від його імені заповіт. На момент звернення ОСОБА_6 їй здавався абсолютно тверезим, дієздатним та адекватним. Ніяких довідок про стан його здоров'я вона не вимагала, оскільки у неї не було ніяких сумнівів стосовно його стану, ніяких відхилень у його поведінці нею виявлено не було, він був один, без сторонніх осіб. Вважає, що волевиявлення у ОСОБА_6 було направлено саме на перехід права на належне йому майно до осіб, зазначених у заповіті, оскільки він зробив не просто заповіт «на все майно», не замислюючись про наслідки, а конкретизував, яке майно кому заповідає.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на випадок своєї смерті залишив заповіт, датований 16 серпня 2011 року, згідно якого, належну йому земельну ділянку, яка розташована на території Благодатненської сільської ради, Іванівського району, Херсонської області, площею 7,18 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва він заповів ОСОБА_3, все інше належне йому майно ОСОБА_6 заповів ОСОБА_4 (а.с.94).

Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. в м.Таврійськ м.Нова Каховка, Херсонської області, особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, заповіт власноручно підписано ОСОБА_6 Заповіт зареєстровано в реєстрі за номером 3336.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер в місті Нова Каховка, Херсонської області, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.85).

Померлий був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою коммунального підприємства «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» (а.с.16).

Судом встановлено, що 31.08.2015 року по пошті на адресу приватного нотаріусу Новокаховського міського нотаріального округу Херсонської області Іваніщенко С.І. надійшли заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_6, їх заяви зареєстровані в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №127, №128 (а.с.76-77). Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 за номером 50/2015, що підтверджується витягом про реєстрацію 31.08.2015 року спадкової справи в Спадковому реєстрі (а.с.81).

ОСОБА_2, яка є спадкоємицею за законом першої черги, звернулася до приватного нотаріусу Новокаховського міського нотаріального округу Херсонської області Іваніщенко С.І. із заявою про прийняття спадщини 01.09.2015 року, її заява зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №130 (а.с.82-84).

Крім, позивача та відповідачів по справі, до приватного нотаріуса 23.11.2015 року з заявою на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, звернулася донька останнього - ОСОБА_10, яка є спадкоємицею за законом першої черги (а.с.90-93).

Щодо залучення до участі у справі ОСОБА_10 сторони відмовилися.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Позивачка ОСОБА_2 ставлячи питання про визнання недійсним вказаного заповіту, свої вимоги обґрунтовує ст.225 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст.225 ЦК України поширюються також на ті випадки, коли фізичну особу не було визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Свідок ОСОБА_11 в суді показала, що вона проживала в одному під'їзді з ОСОБА_6, який у 2014-2015 рр. зловживав спиртними напоями, до цього працював, продавав молоко, але в подальшому почав приносити додому сміття. Вона інколи давала йому кошти на хліб. ОСОБА_6 казав їй, що буде продавати квартиру, оскільки потрібні кошти на лікування.

Свідок ОСОБА_12 в суді показала, що вона була знайома з сім'єю померлого давно. ОСОБА_6 вживав спиртні напої, працював. Згодом він повідомив їй, що хворий, у нього цироз печінки. Вона запропонувала йому звернутися за допомогою до родичів, але він повідомив, що буде продавати квартиру. В останні роки інколи бачила ОСОБА_6 на велосипеді, віталися. Сумнівів у його психічній повноцінності у неї не було.

Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що він мешкає в м.Генічеськ. В 2012- 2013 рр до нього двічі приїздив ОСОБА_6 ремонтувати автомобіль, спиртні напої не вживав. Знав, що у ОСОБА_6 хвороба печінки.

Аналогічні покази в суді надала свідок ОСОБА_14, співмешканка ОСОБА_13, доповнивши тим, що в 2013 році була в квартирі у ОСОБА_6, там було чисто, сам ОСОБА_6 мав охайний зовнішній вигляд, у поведінці нічого незвичайного не бачила.

Свідок ОСОБА_15 в суді показав, що влітку 2011 року ОСОБА_6 кожної неділі приїздив до нього у с.Благодатне на своєму Запорожці купувати молоко, яке потім продавав у місті. Людиною був комунікабельною, грамотною, розбирався у техніці, зовнішній вигляд охайний. У 2015 році приїздив у село на кладовище під час поминальних днів.

Свідок ОСОБА_16 в суді показала, що вона є матір'ю відповідачів. ОСОБА_6 з дитинства жив з її сім'єю, згодом одружився, має двох доньок. З її сім'єю ОСОБА_6 спілкувався постійно, приїздив. В 2011 році ОСОБА_6 подзвонив їй та повідомив, що захворів. Вона з синами приїздила до нього в лікарню, дали кошти на лікування. Після виписки з лікарні ОСОБА_6 попросив у неї паспорти її синів для складання заповіту. Після лікування ОСОБА_6 часто приїздив до неї в с.Благодатне, жив у них, їздив на рибалку, зовнішній вигляд був охайний, інколи вживав спиртні напої, але запоїв не було. Бачила ОСОБА_6 за два тижні перед смертю, той був у нормальному стані.

Свідок ОСОБА_17 в суді показала, що часто спілкувалася з ОСОБА_6, він часто приїздив до її сім'ї у гості, їздили на рибалку, він був доброю людиною, працював трактористом, художником. В 2011 році після хвороби, він почав їздити у с.Благодатне та скуповувати молоко, яке продавав у м.Нова Каховка, робив сир та сметану, був нормальною та адекватною людиною.

Свідок ОСОБА_18 в суді показав, що його гараж знаходився поруч з гаражем ОСОБА_6, він з ним двічі на місяць зустрічався біля гаражу, зовнішній вигляд останнього був охайний. На пропозиції розпити спиртні напої ОСОБА_6 завжди відмовлявся, казав, що не п'є. Також ОСОБА_6 повідомив йому, що він хворіє і йому потрібні кошти, а працевлаштуватися не може, тоді він запропонував йому збирати та здавати пляшки. Згодом бачив ОСОБА_6 біля гаражу, як той приїздив з пляшками.

Свідок ОСОБА_19 в суді показав, що він є племінником ОСОБА_6, останній працював трактористом, художником, малював на пам'ятниках, ремонтував годинники. Останні роки ОСОБА_6 збирав пляшки, йому допомагала рідня відповідачів. В 2011 році ОСОБА_6 лікувався від хвороби печінки. Крім того, ОСОБА_6 повідомив йому, що складе заповіт на відповідачів, оскільки ті йому допомагають та піклуються про нього, мав намір переїхати до них жити.

Свідок ОСОБА_20 в суді показала, що вона з 2005 року співмешкала з ОСОБА_6, він їй допомагав торгувати на ринку. В 2008 році у зв'язку із алкоголізацією ОСОБА_6 проходив лікування, «кодування». До 2010 року померлий спиртні напої не вживав, але згодом знову почав алкоголізацію, проходив амбулаторне лікування у нарколога. В 2014 році ОСОБА_6 повідомив їй, що склав заповіт на відповідачів, оскільки ті допомагали йому. ОСОБА_6 був охайною людиною, у квартирі чисто, порядок.

З довідки, виданої медичним центром відновлення здоров'я «Інтермед» вбачається, що ОСОБА_6 в 2008 році лікувався від алкогольної залежності методом нейрокомп'ютерного кодування строком на три роки (а.с.24).

Згідно довідки (а.с.26), виданої психоневрологічним відділенням Центральної міської лікарні м.Нова Каховка, ОСОБА_6 перебував на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні з 2011 року, діагноз: F 10.3 /психічні і поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю/ та проходив курс лікування від алкогольної залежності, що підтверджується рецептом від 31.01.2011 року (а.с.23).

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3200 на ім'я ОСОБА_6,1962 р.н., Центральної міської лікарні м.Нова Каховка (а.с.58) та витребуваної судом з цієї лікарні та дослідженої в судовому засіданні оригіналу медичної карти встановлено, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні зазначеної лікарні з 27.07.2011 р. по 09.08.2011 року внаслідок захворювання печінки «цироз печінки», викликане зловживанням алкоголем. У виписці психічні розлади (окрім скарг на слабкість) не описуються.

Крім того, ОСОБА_6 перебував на «Д» обліку у сімейного лікаря поліклініки КЗ «ЦМЛ м.Н.Каховка» з діагнозом : «Хронічний токсичний гепатит з переходом у цироз печінки. Хронічний панкреатит, гастродуоденит, РТК з запорами» (а.с.27).

Згідно індивідуальних відомостей з реєстру про застраховану особу на ім'я ОСОБА_6, наданих управлінням Пенсійного фонду України в м.Нова Каховка Херсонської області встановлено, що ОСОБА_6 з серпня 2008 року по травень 2011 року працював на різних підприємствах (а.с.98),

Одним з підприємств, де працював ОСОБА_6 було Комунальне підприємство «Комунсервіс» Таврійської міської ради, з довідки якого вбачається, що заповідач працював на підприємстві на посаді бульдозериста-тракториста з 01.10.2010 року по 03.12.2010 року (а.с.60).

У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що заповіт може бути визнано недійсним тільки якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд за клопотанням хоча б однієї із сторін, призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК України).

За клопотанням представника позивача, судом 25.05.2016 року було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено експертам КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня».

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №512 від 08.11.2016 року, встановлено, що ОСОБА_6, 1962 р.н., під час складання та підписання ним заповіту 16 серпня 2011 року виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю у формі синдрому залежності. ОСОБА_6 під час складання та підписання ним заповіту 16.08.2011 року міг усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними (а.с.172-180).

Висновок експерта було зроблено експертами КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня»: ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 та ОСОБА_25, які пройшли атестацію в атестаційній комісії та мають повноваження на проведення експертиз даної категорії, що підтверджується відповідними посвідченнями та сертифікатами (а.с.233-234, 257-259).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_25, який був доповідачем у проведеній експертизі, суду пояснив, що під час проведення посмертної судово-психіатричної експертизи №512 від 08.11.2016 року, експерти-психіатри застосовували: метод експертного дослідження документації, що передбачає вивчення документального матеріалу посмертних та очних судово-психіатричних експертиз (історії хвороб, амбулаторних карт, актів експертизи тощо) та клініко-психопатологічний метод, що передбачає діагностичну оцінку та верифікацію психічних розладів у підекспертних. Експерти використовують форму висновку, затверджену наказом Міністерством охорони здоров'я України від 28.07.2014 р.№527 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров'я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу населенню, незалежно від підпорядкування та форм власності», зокрема форму №100/о. У цій формі відсутні посилання на Перелік рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення експертиз. Для судово-психіатричних експертиз такий перелік не створено та не затверджено, так само не затверджені і методики проведення цих експертиз. Також додав, що всі експерти, які проводили дану експертизу, пройшли чергову атестацію та мають повноваження на проведення експертиз даної категорії, до державного реєстру атестованих експертів були спрямовані документи про внесення відповідних змін, але з невідомих йому причин такі дані до реєстру досі не внесено.

Вказаний висновок експерта суд оцінює як належний та допустимий доказ, який будь-яких сумнівів у суду не викликає щодо його правильності та повноти дослідження з врахуванням при цьому всіх наданих сторонами доказів.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 29.02.2012 року у справі №6-9цс12, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст.225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновок про тимчасову недієздатність сторони такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи є лише одним із доказів у такій справі та йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Отже, оцінюючи в сукупності всі докази по справі, суд прийшов до висновку, що при складенні 11.08.2011 року ОСОБА_6 заповіту на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, оскільки зібрані у справі докази не свідчать про те, що в момент складення заповіту він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними. Заповіт укладено у визначеній законом письмовій формі, засвідчено нотаріально.

При таких обставинах суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_2. необґрунтованими, в судовому засіданні не доведеними, в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 15,16,60,61,209, 213, 215, 223 ЦПК України, ст.ст. 225, ч.2 ст.1257 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлана Іванівна про визнання недійсним заповіту як розпорядження на випадок смерті, що є одностороннім правочином - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області через Іванівський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. М. Ковальчук