Справа № 265/2788/17
Провадження № 2/265/960/17
У Х В А Л А

25 квітня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Розсоха І.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, треті особи: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 розвитку», Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_4».

Так, згідно позовної заяви ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, позивач просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши йому у власність 1/2 частину автомобіля Hyundai Elanta, державний номерний знак НОМЕР_1, та 1/4 частину нежитлового приміщення №81 в будинку №41 по пр. Свободи в м. Маріуполі .

Разом з позовом до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 нежитлового приміщення №81 в будинку 41 по проспекту Свободи в місті Маріуполі; накладення арешту на автомобіль Hyundai Elanta, державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску; заборонити ОСОБА_2, ПАТ «ОСОБА_3 розвитку», ПАТ «Перший Український банк розвитку», Лівобережному ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області вчиняти дії щодо продажу спірного майна, розпорядження майном будь-яким чином, передачу спірного майна третім особам; зупинити продаж арештованого майна Лівобережного ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області через систему електронних торгів арештованим майном СЕТАМ, організатор торгів: Державне підприємство «СЕТАМ»: а саме, автомобіля Hyundai Elanta, державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, власник ОСОБА_2, реєстраційний номер лота: 212137, дата проведення аукціону 10.05.2017 року, та зняти це майно з торгів; зупинити продаж арештованого майна Державним підприємством «СЕТАМ» автомобіль Hyundai Elanta, державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, власник ОСОБА_2, реєстраційний номер лота: 212137, дата проведення аукціону 10.05.2017 року, та зняти це майно з торгів.

Заява мотивована тим, що на спірне майно накладений арешт Лівобережним ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області за зобовязаннями відповідача ОСОБА_2 як поручителя. Лівобережним ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області здійснюється заходи з продажу спірного майна. Вважає, що його права як співвласника цього майна порушені, оскільки 1/2 автомобіля належить йому, та він не є боржником за виконавчим провадженням. Його майно може бути відчужене без його згоди і без його згоди і без законних підстав.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них матеріали, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві та знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п.1 та п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії .

В пунктах 1,2 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те,що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб,котрі беруть участь у справі.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст.152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види,але з урахуванням обмежень,установлених ч.4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили .

В п.4 цієї ж постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з*ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте з позову та доданих до нього документів не вбачається, що між сторонами існує спір щодо майна придбаного під час шлюбу, що відповідач має намір реалізувати вказано майно, єдиною метою заявника є зупинення виконавчого провадження за рішенням суду яке набрало законної сили.

Суд зауважує, що неприпустимо зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. В своїй заяві ОСОБА_1 просить суд заборонити вчиняти певні дії, а саме: продаж майна, розпорядження майном будь-яким чином, передачу спірного майна третім особам, при цьому спір щодо приміщення №81 в будинку №41 по пр. Свободи в м. Маріуполі був вирішений на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2016 року, яким, у тому числі з відповідачки, в рахунок заборгованості звернуто стягнення на вказане нерухоме майно.

Водночас, заявником до суду не надано жодного підтвердження того, що на спірне майно було накладено арешт Лівобережним ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області та ДП «СЕТАМ», що був проведений його опис з метою подальшої реалізації.

Суд наголошує, що пункт 5 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Тобто, зупинення продажу описаного та арештованого майна, якщо подано позов про право власності на це майно та про виключення його з опису, є спеціальним способом забезпечення, який застосовується лише у справах за позовами про визнання права власності і про виключення майна з опису, проте з таким позовом позивач до суду не звертався.

На підставі викладено, та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»суд ,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали для відома направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 5-дений строк з дня отримання апеляційної скарги.

Суддя____________Міхєєва І.М.