АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1187/17 Справа № 205/7847/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Малі Будівельні Технології» на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Малі Будівельні Технології» до ОСОБА_3, третя особа - Дніпропетровська місцева прокуратура № 1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Малі Будівельні Технології» до ОСОБА_3, третя особа - Дніпропетровська місцева прокуратура № 1 про витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ТОВ «Малі Будівельні Технології» посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді та постановити нову ухвалу про відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За змістом поданої позовної заяви вбачається, в квітні 2016 року ОСОБА_3 звертався до АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невстановлених осіб, які незаконно заволоділи товаром, що належить йому на праві власності, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0001113 за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суддя керувався положеннями п. 2 ч. 1 ст. 122 ЦПК України та виходив із неможливість розгляду даного позову в порядку цивільного судочинства та необхідності його розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки дії (бездіяльність), пов'язані з виконанням судових рішень у кримінальних справах та захисту прав чи законних інтересів інших осіб у кримінальному провадженні, підлягають оскарженню за правилами, встановленими КПК України.

Питання тимчасового вилучення майна регламентується главою 16 КПК України, у тому числі, підстави припинення тимчасового вилучення майна та повернення його особі, у якої воно було вилучено (ст.169 КПК).

Разом з тим, як роз'яснено у п. 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» питання, пов'язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються відповідно до розділу VIII КПК України. При цьому слід додати, що ст. 539 цього Кодексу прямо передбачено, що потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звернутися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов'язків чи законних інтересів.

У разі непогодження з рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування главою 26 КПК України передбачений порядок їх оскарження.

Таким чином відмовляючи у відкритті провадження, суддя першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про вирішення питання повернення спірного майна, вилученого в рамках кримінального провадження, в рамках розслідування кримінальної справи та в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України.

Змістом ст. 171 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Саме до цього зводяться роз'яснення, надані у абз. 3,4 п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту» судам роз'яснено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. ст. 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, якщо арешт на майно було накладено під час досудового розслідування кримінальної справи та/або під час розгляду кримінальної справи судом, то, в силу вимог закону, арешт з такого майна може зняти: під час досудового розслідування лише слідчий суддя, під час судового провадження суд, або прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження.

Лише у випадку коли під час винесення виправдувального вироку, закриття кримінального провадження, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові, судом не вирішено питання про скасування арешту майна накладеного в рамках кримінального провадження, то власник майна, на яке накладено арешт, має право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту, який розглядається за правилами цивільного судочинства.

Будь-яких доказів про те, що вищезазначене кримінальне провадження було закрито та/або судом по кримінальній справі винесено виправдувальний вирок, не призначено покарання у виді конфіскації майна та/або не застосовано спеціальної конфіскації, залишено цивільний позов без розгляду або відмовлено в цивільному позові і при цьому не вирішено питання щодо зняття арешту зі спірного майна, а ні матеріали позовної заяви, а ні матеріали апеляційної скарги не містять.

Таким чином, в силу вимог закону ТОВ «Малі Будівельні Технології» не позбавлене права в порядку, встановленому КПК України, звернутись з клопотанням про скасування арешту зі спірного майна.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги позбавлені юридичного обґрунтування і не можуть бути підставою для скасування ухвали судді, тому як не спростовують висновків суду, а ухвала судді відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Малі Будівельні Технології» - відхилити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко