УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, на дії державного виконавця Кравець Ігоря Вікторовича Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк",

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить визнати дії виконавця неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Кравець І.В. (виконавче провадження № 46081909) від 20.01.2015 року за виконавчим листом № 2-2972/10, виданого 30.03.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва на стягнення з неї та ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «ОТП Банк» в сумі 238 300,86 грн. В своїх обґрунтуваннях послалася на те, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання встановлений в один рік, відкриття виконавчого провадження 07.06.2012 року було неправомірним, що потягло за собою і неправомірне відкриття провадження 20.01.2015 року, та накладення заборони на її майно згідно постанови від 20.01,2015 року. В даному випадку у виконавчому листі Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2011 року вказано, що рішення набрало законної сили 29.07.2010 року. Таким чином, державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 46081909 від 20.01.2015 року поза межами строку пред'явлення виконавчого документу до виконання. Про виконавче провадження їй стало відомо лише 19.10.2016 року під час безпосереднього ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, у зв'язку з чим вона не пропустила строк звернення до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав обставини викладені в скарзі, вимоги, просив їх задовольнити. Зауважив, що відкриття виконавчого провадження в 2012 році було неправомірне, у зв'язку з чим повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання є неправомірним. Підтвердив, що про відкриття виконавчого провадження 07.06.2012 року скаржнику було відомо. Зазначив, що йому не відомо чи повідомляла ОСОБА_1 банк про зміну місця свого проживання.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, надіслав лист з проханням розглянути справу за його відсутності.

В судовому засіданні представник стягувача заперечував щодо задоволення скарги, просив відмовити так як пред'явлення виконавчого листа до виконання перериває строки, у зв'язку з чим державний виконавець не міг відмовити у відкритті виконавчого провадження. Зауважив, що боржник про зміну місця свого проживання банк не повідомляла.

Вислухавши пояснення представника скаржника, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що 15.01.2015 року до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Одеської області надійшла заява представника ПАТ «ОТП Банк» про прийняття до виконання виконавчого документу, відкриття виконавчого провадження та застосування заходів примусового виконання рішення суду, до якої був доданий виконавчий лист № 2-2972/10, виданий 30.01.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість на користь ПАТ «ОТП Банк» в розмірі 219 238,32 грн. та 19 062,54 грн., а всього 238 300,86 грн. Рішення суду набуло законної сили 29.07.2010 року, строк пред'явлення до виконання до 30.07.2013 року.

20.01.2015 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження № 46081909,одночасно винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

25.12.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій, боржника та належного йому майна, на яке можливо звернути стягнення, за адресою вказаною у виконавчому документі, доходів не виявлено.

Як передбачено статтями 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на час подій) - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення. У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Перевіривши матеріали справи суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, оскільки стягувачем не пропущено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання, строк, в силу ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» був перерваний пред'явленням виконавчого листа до примусового виконання, що встановлено з копії виконавчого листа, надісланого суб'єктом оскарження з копію виконавчого провадження. Встановлено, що виконавчий документ пред'являвся до виконання чотири рази. Суд не приймає до уваги посилання скаржника про те, що перше відкриття виконавчого провадження - 07.06.2012 року є неправомірним у зв'язку з пропущенням строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, який був на час видачі виконавчого листа один рік, так як дана постанова боржником не оскаржувалася, хоча про її наявність боржнику було відомо, що підтвердив представник скаржника в своїх поясненнях, та надав копію виконавчого листа без відміток про його повернення.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

По даній справі скаржник просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.01.2015 року, скарга направлена до суду 31.10.2015 року. Оскільки, з оскаржуваними постановами скаржник ознайомилася 19.10.2015 року, строк звернення до суду не пропущено.

Суд керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 23, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), ст.ст. 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, на дії державного виконавця Кравець Ігоря Вікторовича Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: