УХВАЛА

27 лютого 2017 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2017 року позивач звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з позовною заявою позивач також подав до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому зазначив, що в АТ «РОДОВІД БАНК» з березня 2009 року була введена тимчасова адміністрація. З 2011 року АТ «РОДОВІД БАНК» здійснював свою діяльність у статусі санаційного банку. Згідно з постановою Правління НБУ від 25.02.2016 року № 107, АТ «РОДОВІД БАНК» визнано неплатоспроможним. Дана постанова фактично позбавила Банк на здійснення діяльності та отримання прибутку, у Банку на даний момент відсутні права надавати банківські послуги, що спричинило важке фінансове становище Банку. У звязку з наведеними підставами представник позивача просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Розглянувши клопотання, суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами, за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На 01 січня 2017 року прожитковий мінімум визначений у розмірі 1600 гривень.

При розгляді клопотання суддя зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

При розгляді клопотання про відстрочення сплати судового збору суддя не вбачає достатньо підстав для його задоволення, оскільки позивач є субєктом господарювання, банківською установою, Законом у звязку із введенням тимчасової адміністрації не звільнений від сплати судового збору, таким чином позивачем не доведено підстав, достатніх для звільнення його від сплати судового збору, тому зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Таким чином позивачеві за подачу позову з вимогами майнового характеру необхідно сплатити судовий збір у розмірі 14567 гривень 10 копійок за такими реквізитами: Одержувач УК/Жовтнев. р-н/22030001 (Жовтневий районний суд міста Маріуполя), , банк одержувача ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016, рахунок 0052.

Згідно з положеннями ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищенаведене, подану позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачеві термін для усунення вказаних недоліків у відповідності до ч. 1 ст. 121 ЦПК України протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Розяснити позивачеві, що в разі невиконання вказівок суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Томілін