Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 552/6447/16-ц
Провадження № 4-с/553/8/2017
У Х В А Л А

Іменем України

16.05.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді: Крючко Н.І.

при секретарі: Босяк К.О.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1 - за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2,

особа дії, якої оскаржуються представник відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_1, особи дії яких оскаржуються: державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - ОСОБА_4, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та скасування заборон ,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - ОСОБА_4, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та скасування заборон, в якій просив:

-визнати дії державного виконавця Олійника В.О., Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - незаконними, та як не знято арешт на майно та розшук майна ОСОБА_1, заборону відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером 15.01.2008 року, 15:44:08 за № 6400347 про що не зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження та не вчиненні дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна, так як виконавчі провадження закінчено та матеріали виконавчих проваджень № 5649642, № 30759509, № 31924332 знищені по закінченню терміну зберігання;

-визнати дії державного виконавця Кругового Сергія Вікторовича, підрозділ примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції Полтавської області незаконними, так як не знято арешт на майно та розшук його майна, заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером зареєстровано 29.02.2008 року 14:33:56 за № 6698737, про що не зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження та не вчинені дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна, так як виконавче провадження закінчено та матеріали виконавчого провадження № 1558014 знищено по закінченню строку зберігання;

-скасувати заборону відчуження обєктів нерухомого майна та арешт нерухомого майна за реєстраційним номером зареєстровано 15.01.2008 року 15:44:2008 за № 6400347 реєстратором: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, 36020, Полтавська область, м. Полтава, вул. Гоголя, 11, 7-33-41 із підстав обтяження постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 535600, 10.01.2008 року Київським ВДВС Полтавського МУЮ, державного виконавця Олійник В.О., власника ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою Київського ВДВС Полтавського МУЮ;

-скасувати заборону відчуження обєктів нерухомого майна та арешт нерухомого майна за реєстраційним номером зареєстровано 29.02.2008 року 14:33:56 за № 6698737 реєстратором: Перша Полтавська державна нотаріальна контора , 36020, Полтавська область, м. Полтава, вул. Гоголя, 11, 7-33-41 із-підстав обтяження постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 529473, 25.02.2008 року, підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції Полтавської області державного виконавця Кругового Сергія Вікторовича, власника ОСОБА_1, АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції Полтавської області.

Так, скаржником в скарзі вказувалось про те, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арешт нерухомого майна за реєстраційним номером зареєстровано 15.01.2008 року 15:44:08 за № 6400347, реєстратором: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, з підстав обтяження постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження, АЕ № 535600, 10.01.2008 року Київським ВДВС Полтавського МУЮ, державного виконавця Олійник В.О. власника ОСОБА_1 за заявою Київського ВДВС Полтавського МУЮ.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арешт нерухомого майна з реєстраційним номером зареєстровано 29.02.2008 року 14:33:56 за № 6698737 реєстратором: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, з підстав обтяження постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 529473,25.02.2008 року підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції Полтавської області державного виконавця Кругового С.В. власника ОСОБА_1, за заявою підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції Полтавської області.

В обґрунтування скарги скаржником вказувалось про те, що 15.11.2016 року він звернувся з письмовою заявою до Київського відділу Державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з проханням скасувати заборону відчуження обєктів нерухомого майна та зняти арешт нерухомого майна за реєстраційним номером зареєстрованого 15.01.2008 року 15:44:2008 за № 6400347 по виконавчому провадженню № 5649642.

Скаржником вказувалось про те, що 16.11.2016 року за № 14/29829 він отримав відповідь про те, що згідно Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна під реєстраційним номером 6400347 15.01.2008 Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 535600 від 10.01.2008 року, виданої Київським ВДВС Полтавського МУЮ, було накладено арешт на все нерухоме майно боржника - ОСОБА_1. Згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Полтавського МУЮ перебувало декілька виконавчих проваджень: ВП № 5649642 з примусового виконання виконавчого листа Решетилівського районного суду Полтавської області № 1-18 від 19.11.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ АБ «Приватінвест» заборгованості в сумі 432657,00 грн. та інші №№ 30759509, 31924332. Дані виконавчі провадження були знищені, а виконавчі документи, які направлено стягувачу, повторно до відділу не надходили, відомостей про повне або фактичне виконання боржником вказаних рішень в виконавчої служби не має. В даному листі вказувалось про те, що виконавчі провадження №№ 5649642, 30759509, 31924332 знищені по закінченню терміну зберігання.

Також скаржник в скарзі вказував, що в листі зазначалось, про те, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні відомості про накладення Київським ВДВС Полтавського МУЮ арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, в межах даних проваджень, у звязку з чим та в звязку з відсутністю у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна інформації про виконавче провадження, в якому було винесено постанову та відомостей про виконання виконавчих документів, які перебували на примусовому виконанні у Київському ВДВС Полтавського МУЮ є неможливим, тому з метою вирішення питання про зняття арешту з даного майна скаржнику було розяснено право звернення до суду з позовом для вирішення даного питання.

В своїй скарзі скаржником наголошувалось на тому, що останній звернувся з заявою до підрозділу примусового виконанні рішень ВДВС Головного управління юстиції Полтавської області з проханням скасувати заборони на відчуження обєктів нерухомого майна арешт нерухомого майна з реєстраційним номером 29.02.2008 року 14:33:56 за № 6698737 державного виконавця Кругового С.В., власника - ОСОБА_1, яке було арештовано за заявою підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції Полтавської області.

На дану заяву, як зазначено скаржником в заяві, він отримав 09.11.2016 року відповідь про те, що підстави для зняття арешту відсутні та розяснено йому право звернення до суду з даного приводу.

Аналогічну відповідь на заяву ОСОБА_1 від 24.10.2016 року було надано Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, 01 листопада 2016 року та розяснено право звернення до суду з вирішення даного питання, в звязку з чим, скаржник був змушений звернутися до суду з вказаною скаргою.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.12.2016 року скаргу передано до Ленінського районного суду м. Полтави.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 26.12.2016 року дану скаргу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні з урахуванням внесених змін та значень до п. 2 позовних вимог, в якому просили суд визнати дії державного виконавця Кругового С.В. підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції Полтавської області незаконними, так як накладено арешт на майно та розшук майна ОСОБА_1 та заборону на відчуження обєктів арештованого майна за реєстраційним номером зареєстровано 29.02.2008 року 14:33:56 № 66988737, про що не зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадженння.

В судовому засіданні представник оскаржуваної особи відділу примусового виконанні рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області проти скарги заперечувала, посилаючись на її безпідставність.

Представник оскаржуваної особи - Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд скарги у відсутність їх представника, проти задоволення скарги заперечували.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що скарга ОСОБА_1 є такою, що до задоволення не підлягає за наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 6 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні у Київському відділі ДВС перебували наступні виконавчі провадження :

-ВП № 5649642 з примусового виконання виконавчого листа № 1-18, виданого 19.11.2007 року Решетилівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Приватінвест» заборгованості у розмірі 432657,00 грн..

Так, судом встановлено, що в звязку з тим, що боржник за реєстрований за адресою АДРЕСА_3 виконавче провадження було завершено 21.05.2009 року з підстав передбачених п. 10 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено на адресу Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ( а.с.14).

Статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження ( крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або виплат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку з завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим законом.

При цьому, в своїх письмових запереченням представником Київського відділу ДВС Полтавського міського управління юстиції зазначено, що в рамках вказаного вище виконавчого провадження, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження , не накладався.

Крім того, судом встановлено, що на виконанні у Київському ВДВС також перебувало виконавче провадження № 30759509 з примусового виконання постанови № 3-2653, виданої 04.11.2011 року Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 100,00 грн. та ВП № 31924332 з примусового виконання постанови № 3-1410, виданої 26.12.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 85,00 грн., котрі було завершено державним виконавцем відповідно 07.09.2012 року та 08.09.2012 року з підстав п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та які станом на даний час знищені.

Згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень по вказаним виконавчим провадженням постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не виносилась, при цьому, дані виконавчі провадження знищені, за закінченням термінів зберігання.

В ході судового розгляду справи представником скаржника та безпосередньо скаржником так, і не було вказано в чому саме полягає протиправність та незаконність безпосередньо дій державного виконавця Олійник В.О. Київського відідлу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управлінння юстиції у Полтавській області під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадженння. Крім того, не було зазначено останнім і які сааме норми Закону України «Про виконавче провадженння» ( в редакції, яка діяла на час вчинення даних дій) і було порушено державним виконавцем Олійник В.О..

При цьому, достатніх, належних та допустимих доказів щодо повного та фактичного виконання зазначених рішень та відповідно платіжних документів на підтвердження даних обставин як скаржником так і його представником суду не надано.

Таким чином, з огляду на встановлені вище фактичні обставини справи, та приймаючи до уваги той факт, що в рамках даних виконавчих проваджень відсутній предмет спору, а саме постанова державного виконавця про накладенння арешту на майно боржник, котра не виносилось державним виконавцем і не була надана скаржником та при цьому дані виконавчі провадженння є закінченими, що свідчить про безпідставність скарги ОСОБА_1 в частині про визнання дій державного виконавця Олійник В.О., Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - незаконними.

З вище зазначених обставин суд приходить до висновку щодо безпідставності скарги в частині скасування відповідної заборони відчуження.

Так, судом встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні з 24.11.2005 року по 10.06.2006 року у Ленінському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції та в подальшому з 10.06.2006 року по 27.02.2008 року у підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження № 1558014 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Полтави від 27.10.2005 року №2-1841/05 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованості у розмірі 169 168,60 грн..

В судовому засіданні представником оскаржуваної особи відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби наголошувалось на тому, що згідно бази Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень постанов про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем не виносилось. Не була надана суду дана постанова і стороною скаржника.

Таким чином, суд визнає безпідставними вимоги скаржника в частині визнання дій державного виконавця Кругового С.В. щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1, та як суду не надано копію документу, який оскаржується.

Твердження представника скаржника ОСОБА_2 з приводу незаконності дій державного виконавця Кругового С.В. про накладення арешту від 29.02.2008 року, так як останні були вчинені після винесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження, суд визнає безпідставними і такими що спростовуються матеріалами справи ( а.с.16), з яких вбачається, що обтяження на майно було винесено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 529473, 25.02.2008 року.

Інших належних та допустимих доказів, котрі б містили обєктивні дані про вчинення таких дій державним виконавцем саме 29.02.2008 року, стороною скаржника суду не надано і судом не здобуто.

Поряд з цим, скаржником та його представником не зазначено суду, які саме норми ЗУ «Про виконавче провадження» були порушені державним виконавцем Круговим С.В. під час накладення арешту на майно боржника, а також під час завершення виконавчого провадження на підставі ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», а також не надано будь-яких платіжних документів на підтвердження надходження на рахунок ВДВС суми коштів, необхідних для погашення усіх вимог стягувача та виконавчого збору.

Представником оскаржуваної особи суду вказувалось про те, що виконавче провадження завершено державним виконавцем 27 лютого 2008 року на підставі п.2 ч.1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції від 14.03.2007 року, в звязку з відсутністю майна, на яке може бути звернене стягнення, і здійснені державним виконавцем, відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, а тому на момент завершення виконавчого провадження вимогами ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна боржника у разі завершення його з вказаних вище підстав, в звязку з чим дії державного виконавця Кругового С.В. є законними.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, знищено дане виконавче провадження згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень від 23.03.2012 року на підставі розпорядження начальника УДВС ГУЮ у Полтавській області від 22.02.2012 року №6.

З врахуванням викладеного суд визнає безпідставними твердження представника скаржника щодо обґрунтованості скарги ОСОБА_1 виключно фактом знищення матеріалів виконавчих проваджень.

При цьому, будь-яких обєктивних даних та обставин, за яких останнім не було оскаржено постанови про закінчення вказаних виконавчих проваджень в судовому засіданні , як представником так і скаржником, так зазначено суду і не було.

В свою чергу ОСОБА_1 не заперечувалося того факту, що йому в 2007 році достеменно було відомо про існування виконавчого провадження відносно нього про стягнення боргу на користь банку, за яких було реалізовано будинок боржника, що знаходився на Вороніна у м. Полтава.

Таким чином, судом встановлено, що факт перебування на виконанні про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь «Ощадбанку» скаржнику було відомо в 2007 році, але постанова про закінчення даного провадження в 2008 році останнім оскаржена не була, що вказує про безпідставність скарги останнього щодо визнання дій державного виконавця Кругового С.В. незаконними.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 року однією з підстав для зняття арешту з майна боржника є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнути з боржника ( у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Дане положення також міститься і в абзаці 1 п. 15 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5, згідно якого постанова про зняття арешту з майна боржника виноситься виконавцем за завершеним виконавчим провадженням у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Більше того, судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі та підтверджується Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень, що на даний час на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області з 01.03.2011 року повторно перебуває виконавче провадження №24809964 з виконання вищевказаного виконавчого документу.

Згідно відповіді Першої Полтавської державної нотаріальної контори від 09.11.2016 року, на заяву ОСОБА_1, підстави для скасування заборон відчуження обєктів нерухомого майна та зняття арешту нерухомого майна на даний час відсутні.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що скаржник звернувся до суду 17 листопада 2016 року, з урахуванням обставин, які йому стали відомі 09 листопада 2016 року, а саме листа Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, що свідчить про дотримання скаржником процесуально визначеного строку для звернення до суду з скаргою відповідного характеру.

Як підставу для звернення до суду з скаргою відповідного характеру , скаржником вказується положення ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», яка регулює правове поле щодо оскарження дій державного виконавця, але в жодному разі не регулює порядок зняття арешту у виконавчому провадженні, що свідчить про невідповідність даної скарги процесуальним нормам спеціального закону, які регулює даний вид правовідносин.

Більше того, судом беззаперечно встановлено та фактично не заперечувалось сторонами по справі, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №24809964 відносно боржника ОСОБА_1, яке провадженням не закінчене та в рамках якого з метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на майно боржника, скасування якого та заборон на його відчуження на даній стадії є неприпустимим, що в свою чергу свідчить про безпідставність скарги.

Частиною 1 та частиною 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець розяснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Так, частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Immobiliare v. Italy» від 28.07.1999 року вказано, що коли внутрішнє законодавство держави допускає невиконання остаточного рішення суду на шкоду одній із сторін, право на судовий розгляд стає ілюзорним.

При цьому, виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невідємна частина судового розгляду у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Провадження у справі та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження, що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Skordino v.Italy».

Виконавче провадження не може бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження потрібно розглядати як цілісний процес, що визначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справах «Estima Jorge v Portugal» від 21.04.1998 року, «Silka v Slovakia» від 13.06.2006 року.

Таким чином, дії оскаржуваних осіб є такими, що відповідають та узгоджуються з вимогами «Інструкції з організації примусового виконання рішень» та вчинені у відповідності в межах та у спосіб визначеними положеннями ЗУ «Про виконавче провадження», що в свою чергу свідчить про безпідставність вимог заявлених в скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383,384,385,387 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1, особи дії яких оскаржуються: державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - ОСОБА_4, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та скасування заборон відмовити в звязку з безпідставністю.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6