24.02.2017 637/1381/16-ц
Справа № 637/1381/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю секретаря - Поступного С.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Хакрівської області про визнання права власності на земельну частку (пай), в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3, померлої 1 серпня 2004 року.

У судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності уточнив позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 1 серпня 2004 року в с. Семенівка, Шевченківського району Харківської області у віці 80 років померла бабуся позивача ОСОБА_3, яка до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 7,33 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №0205026, зареєстрованого Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №412 на ім'я ОСОБА_3.

На спадкове майно ОСОБА_3 залишила заповіт на ім'я матері позивача, ОСОБА_4, та на позивача, ОСОБА_2, посвідчений секретарем Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі, так як його мати ОСОБА_4 спадщину не оформила, бо 15 жовтня 2007 року померла.Після смерті бабусі та матері позивач фактично спадщину прийняв.

Після поховання бабусі, а в подальшому матері не було відомо про належність вищевказаної земельної ділянки. У березні 2016 року орендар запропонував укласти договір оренди земельної ділянки, що нібито значиться за спадкодавицею. Також звернувся до відділу Дергеокадастру у Шевченківському районі Харківської області з приводу надання інформації про належність земельної ділянки та отримав відповідь в якій вказано, що дійсно за померлою числиться вищезазначена земельна ділянка - вартість земельної частки (паю) належної спадкодавиці становить - 187883,00 гривень.

Після чого перебираючи документи, що залишилися після смерті бабусі та матері знайшов оригінали правовстановлюючих документів.

Позивач, не був опизнаний щодо існування заповіту на свої імя оскільки як бабуся так і мати мали похилий вік та поганий стан здоров'я та за життя не розповідали про належне право на майно. Крім того, позивач не знав про наявність заповіту складеного на його ім'я, бо вважав, що мати є спадкоємицею першої черги за законом.

З метою отримання свідоцтва про право власності на земельну частку (пай) позивач звернувся до нотаріальної контори, але йому було відмовлено через пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Тому позивач звернувся до суду та просить поновти строк звернення, та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 1 серпня 2004 року.

В судове засідання представник Семенівської сілської ради Шевченківського району Харківської області не зявився надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_2 не заперечував.

Суд ,заслухавши пояснення представнка позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії ІV-УР №480545, виданого Богодарівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, від 7 жовтня 1961 року) ОСОБА_2, народився 21 вересня 1961 року, його батьками відповідно вказані: ОСОБА_5, ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ №460814, виданого Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 03 серпня 2004 року) бабуся позивача ОСОБА_3, помер 1 серпня 2004 року.

З свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ № 135545, виданого Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 27 жовтня 2007 року) вбачається, що мати позивача ОСОБА_6, 15 жовтня 2007 року померла.

За своє життя ОСОБА_3 отримала сертифакат на земельну частку (пай) (серія ХР № 0205026), який зареєстрований Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області від 3 грудня 1996 року, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №412, розміром 7.33 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області 11 вересня 2002 року за реєстровим № 64, яким свою земельну частку (пай) заповідала внуку ОСОБА_2. Заповіт не змінювався та ніким неоспорювався.

З довідок №179, №180 наданих Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 29 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на день своєї смерті 10 серпня 2004 року дійсно була зареєстрованою та фактично проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, значилася зареєстрованою та проживала одна. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 15 жовтня 2007 року значилася зареєстрованою та проживала до дня своєї смерті за адресою с.Семенівка Шевченківського району Харківської області по вул.Петровського, 127, та мала склад сімї: - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловік; ОСОБА_2, 21 вересн я1961 року народження син.

Довідкою №54/0-61/6-16 наданою відділом Держгеокадастру у Шевченківскьому районі Харківскьої області від 23 травня 2016 року засвідчено той факт, що згідно архівних примірників державних актів на право власності на земельну ділянку акту на прізвище ОСОБА_3 не виявлено, але на її імя значиться виданим сертифікат на земельну частку (пай) серія ХР №0205026.

З листів №36/01-08, №37/01-08 Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області від 09 лютого 2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 01 серпня 2004 року, спадкова справа не заводилась, але Семенівською сільською радою Шевченківскього району ОСОБА_2 обалсті 11 вересня 2002 року за р. №64 був посвідчений заповіт ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Також після смерті ОСОБА_4, померлої 15 жовтня 2007 року, заповітів не залишено. Заведено спадкову справу №10/2008, та 06 червня 2008 року за реєстровми №№ 1097, 1098 були видані свідоцтва про право на спадщину, на імя її чоловіка - ОСОБА_5, сина ОСОБА_2.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Заповітом згідно до приписів ст.1233 Цивільного кодексу України є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті .Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб

Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва, про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті відповідно до ст. 1218 Циваільного кодексу України).

За правилами ст. 1261 Цивільного кодексу України ,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки .

Відповідно до ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. До отримання державного акту на паво власності на землі сертифікат на земельну частку ( пай)т є документом ,що посвідчує право особи на отримання земельної ділянки.

Виходячи з того, що відповідачами не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом та визнання за ним права власності не порушає нічиїх інтересів, оцінивши зібрані докази та давши їм належну оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.328, 1216, 1218 - 1261 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Хакрівської області про визнання права власності на земельну частку (пай), в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_2 для звернення до суду.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай), розміром 7.33 га в умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, згідно сертифікату ( серія ХР № 0205026) зареєстрованого Шевченківською державною адміністрацією Харківської області, 03 грудня 1996 року за №412, в порядку спадкування за заповітом після смерті, ОСОБА_3, померлої 1 серпня 2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ