Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Кузьміної Лесі Леонідівни про визнання права власності на частину житлового будинку і земельної ділянки в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та майнові права

в с т а н о в и л а:

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 23 листопада 2016 року первісний позов ОСОБА_2 про визнання права власності на 9/100 ід. частин житлового будинку та земельну ділянку в порядку спадкування задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0401 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та майнові права задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? гаражу «Б», сараю «З», сараю «К», ? частину земельної ділянки площею 0,0401 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ? прав забудовника розширення частини житлового будинку по АДРЕСА_1 за рахунок нежитлової прибудови, які належали ОСОБА_5 на підставі рішення Виконкому Житомирської міської ради № 2676 від 12.04.2007 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про роз'яснення вказаного судового рішення, в якій просила у роз'ясненні рішення вказати :

- кадастровий номер, якої ? частини земельної ділянки, площею 0,0401 га, розташованою за адресою : АДРЕСА_1, визнано на праві власності за громадянкою ОСОБА_2 та підлягає реєстрації в Реєстраційній службі Житомирського міського управління юстиції;

- майнові права, на які саме об'єкти нерухомості, розташовані за адресою : АДРЕСА_1, підлягають реєстрації на ім'я ОСОБА_2 в реєстраційній службі Житомирського міського управління юстиції, в яких саме частинах, відсотках, долях або інших мірах.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 листопада 2016 року у справі № 295/16112/15-ц відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву про роз'яснення рішення суду. При цьому зазначає, що судом визнано її спадкоємцем майна померлого батька ОСОБА_5, однак обсяг нерухомого майна судовим рішенням не визначений, кадастровий номер земельної ділянки не вказаний, що унеможливлює реєстрацію її права власності. Крім того, у рішенні суду відсутня інформація щодо реєстрації її майнових прав на спадкове майно, зокрема на ? частину від 9/100 ід. частин житлового будинку та господарських будівель.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду за своїм змістом є чітким та зрозумілім, а тому відсутні підстави для його роз'яснення.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За змістом вказаної норми процесуального закону, в заяві про роз'яснення рішення має бути зазначено, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру для його виконання.

Також, роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Згідно з роз'ясненнями наданими у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Установивши, що у резолютивній частині рішення зазначена конкретна частина земельної ділянки - ? частина, на яку ОСОБА_2 має право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, із зазначенням загальної площі земельної ділянки, її місця розташування, ця частина рішення не припускає декілька варіантів його тлумачення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається заявник, не є підставою для роз'яснення рішення.

Вимоги позивача викладені у заяві про роз'яснення рішення відносно того, що у судовому рішенні не зазначено кадастровий номер ? частини земельної ділянки, право власності на яку визнано за ОСОБА_2, не підлягають задоволенню, оскільки присвоєння кадастрового номера земельній ділянці не відноситься до компетенції суду, а державний акт про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0401 га по АДРЕСА_1 від 19.07.1999 року та матеріали справи не містять відомостей про присвоєння кадастрового номера даній земельній ділянці.

Крім того, враховуючи, що вказана земельна ділянка згідно рішення суду належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі, позивач не позбавлена права звернутись до суду з відповідним позовом про виділення належної їй частки із складу земельної ділянки або встановлення порядку користування нею.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заявником в заяві про роз'яснення рішення суду фактично порушено питання, щодо незгоди із рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1. Проте, дане питання пов'язано з переоцінкою доказів та має бути вирішено шляхом оскарження даного рішення в апеляційному порядку (ст. 292 ЦПК України).

За таких обставин колегія вважає, що ухвала постановлена судом першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам процесуального закону, тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді :