Провадження 2/235/292/17
Справа №235/7879/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі

головуючого судді Хмельової С.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника третьої особи Ушкварок Д.А.

секретаря судового засідання Соловйової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки та піклування виконкому Родинської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки та піклування виконкому Родинської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є матір дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Але в наслідок наступних дій відповідача вона не займається вихованням дітей і діти проживають зі ним з батьком.

Підтвердженням того, що відповідач не займається вихованням дітей є те що, із другого класу і до теперішнього часу донька проживає разом зі позивачем та його родиною і повністю знаходиться на його утриманні. Відповідач з донькою не зустрічається, не уділяє їй ніякої уваги, не цікавиться взагалі чим і як проживає її донька.

Як з'ясувалося, у подальшому колишня дружина ОСОБА_2 зосередила свою увагу тільки на влаштуванні свого особистого життя. Позивач неодноразово спілкувався з відповідачем, аби вона більше уваги приділяла вихованню дітей.

Коли приходив додому к дітям, вони були неохайними, голодними, в хаті був безлад. Відповідачки не було дома, діти не могли сказати де їх матір, зі слів дітей вона дуже часто кидала їх одних вдома, та часто не поверталася на ніч, вони були самі.

Також відповідач не приймає ніякої участі в розвитку, та виховані дитини, обкрадала її, присваювала аліменти доньки. Не цікавиться життям та здоров'ям ОСОБА_4, не дзвонить на день народження, чи на інші свята. Вона може з'явитися лише коли справа йде до суду, та починає погрожувати ОСОБА_4, а потім зникає знову. Донька дуже переживає що її заберуть від позивача та його сім'ї. Неодноразово вона обіцяла змінитися в залі суду та в міськраді. Та як вона не приділяла уваги то так і не приділяє до теперішнього часу.

Це підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання, характеристиками зі школи, також на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 06.10.2015 року відповідачу було запропоновано щомісячно надавати звіти про витрачання аліментів. З наданих звітів вбачалось, що відповідач на дочку аліменти не витрачала, це підтверджується листом заступника Покровського міського голови Ю.В. Третяк, від 26.01.2016 року. Також згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 18.11.2016 року, 28.11.2016 року, коди там проживав ОСОБА_5 разом з матір'ю, видно, що відповідач не займається вихованням дітей і не створює умов для їх проживання.

Позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, визнати місце проживання дітей з батьком, передати йому дітей, стягнути аліменти на його користь на утримання дітей.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Суду пояснила, що бажає, щоб діти мешкали з нею. Вона сама зараз мешкає у подруги, працює.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримала.

Суд, вислухавши сторони, свідків, малолітніх дітей, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - ОСОБА_2, батько - ОСОБА_1 (а.с.30).

ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - ОСОБА_2, батько - ОСОБА_1 (а.с.31).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17 серпня 2012 року (а.с.17).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17 лютого 2016 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, визначений за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 липня 2013 року, з 1/3 частки до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття ОСОБА_5, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.26-27).

Даним рішенням суду встановлено, що з січня 2015 року ОСОБА_4 проживає разом із батьком ОСОБА_1 та його родиною, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_7, довідкою КП "Родинська житлова управляюча компанія" № 1129 від 19.11.2015р., актом КП "Родинська житлова управляюча компанія" від 01.12.2015р., актом обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1 від 12 жовтня 2015 року, обстеження житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_4 по Родинській ЗОШ 1-Ш ступенів № 35 м. Красноармійська від 11.10.2015р., характеристиками з місця навчання ОСОБА_4 та визнано самою відповідачкою в судовому засіданні.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї за адресою: АДРЕСА_1, квартира в якій проживала ОСОБА_2 проводилось 26.04.2016 року (а.с.11), 10.03.2016р. (а.с.12), 28.11.2016р. (а.с.14), 18.11.2016р. (а.с.15). Комісією під час проведення обстеження 26.04.2016р. встановлено, що на момент перевірки двері ніхто не відчинив. В цей час прийшов ОСОБА_5, але дитина не потрапила в квартиру, оскільки у них з мамою один ключ на двох, тому син не зміг пообідати. Зі слів класного керівника мати останнім часом не дає грошей хлопцю на обіди, на телефонні дзвінки не відповідає. Перевіркою 10.03.2016 року встановлено, що у квартирі 2 кімнати, обідрані стіни, бруд на підлозі, пил на меблях, постільна білизна брудна. На ліжку ОСОБА_5 замість простирадла брудна ковдра, у кімнатах безлад, брудний посуд, у ванній кімнаті відсутнє світло. Житло потребує ремонту. Не створені належні умови для проживання і навчання дитини. Такі ж обставини встановлені і 28 листопада 2016 року. Тобто ОСОБА_2 не змінила побутові умови за 8 місяців.

Обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2, де мешкає ОСОБА_1 проводилось 12.10.2015р. (а.с.8), 18.02.2015р. (а.с.9), 11.10.2015р. (а.с.10),14.03.2016р. (а.с.13), 7.12.2016р. (а.с.16). Під час обстеження комісіями було встановлено, що в квартирі мешкають: ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_7, донька - ОСОБА_4, син дружини - ОСОБА_8, син дружини - ОСОБА_9, з грудня 2016 року з ними мешкає син ОСОБА_5. В усіх випадках комісія прийшла до висновку, що матеріально-побутові умови проживання задовільні. Для дітей створені необхідні умови для проживання, навчання та розвитку. Стосунки у сім'ї доброзичливі.

Відповідно до характеристик, наданих школою де навчається ОСОБА_4, дитина з періоду, як стала мешкати з батьком одягається чисто й охайно, з'явилися навички культурної поведінки, кожен день стали виконуватися домашні завдання, батько приділяє багато уваги навчанню. Мама дитини не проявляє до доньки ніякої уваги і турботи (а.с. 3, 4, 5).

Відповідно до характеристик, наданих школою де навчається ОСОБА_5, хлопець замкнутий, навичками спілкування володіє на низькому рівні. Для покращення навчальних знань та умінь ОСОБА_5 потребує постійного контролю за виконанням обов'язків учня з боку дорослих (а.с. 6, 7).

Органом опіки та піклування виконкому Родинської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітніх дітей. У висновку зазначено, що батько ОСОБА_1 контролює дітей, приділяє достатньо уваги їх вихованню та навчанню, відвідує школу цікавиться успіхами дітей у школі. Службою у справах дітей разом з класним керівником ЗОШ №35 та спеціалістами Родинської міської ради було складено відповідні акти обстеження матеріально-побутових умов проживання, з яких видно, що мати не виконує належним чином свої батьківські обов'язки: дитина часто голодна, неохайна, має невивчені уроки, часто залишається вдома одна.Керуючись статтями 4,5.19,150.157,164,165,166,180-188 СКУ, ст.55,58-60,63 ЦК України, ст.3,118,119 Цивільного процесуального кодексу України орган опіки та піклування вважає вищезазначене підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до її малолітніх дітей: сина ОСОБА_5, та доньки ОСОБА_4 (а.с.37-38).

Відповідачка ОСОБА_2 працює у ТОВ «Еко» м. Покровськ на посаді касира торгівельної зали. За період роботи зарекомендувала себе відповідальним, пунктуальним працівником, який добре виконує посадові обов'язки. У спілкуванні з колегами ввічлива (а.с.52-54).

Позивач ОСОБА_1 працює прохідником дільниці ПР-5 ДП «ВК «Краснолиманська». За період роботи показав себе з позитивного боку, до виконання нарядів відноситься відповідально. Не має трудових та виробничих порушень. Користується повагою у колективі (а.с.55).

Позитивні характеристики з місць навчання мають діти дружини позивача ОСОБА_7 (а.с.56, 57).

Свідок ОСОБА_10, яка працювала у службі у справах дітей суду показала, що перевіряла умови проживання ОСОБА_2 з дітьми. Під час перевірки виявила, що у квартирі брудно, їжі немає, умов для вивчення уроків немає, є борги за квартиру, світло відрізано. У квартирі позивача у кожної дитини свій стіл, порядок, є їжа. ОСОБА_4 ходить до школи за руку з дружиною позивача. Мати дітей ховалась від органу опіки. За рік мати не змінила своє ставлення до дітей, ОСОБА_5 постійно був вдома один.

Свідок ОСОБА_12, яка є другом позивача та знайома з відповідачкою, суду пояснила, що за час проживання ОСОБА_4 з батьком вона підтягнулась у школі. ОСОБА_5 прийшов до батька хворий. Сім'я позивача живуть дружно, діти допомагають один одному. Дружину позивача ОСОБА_4 називаю мама ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_7, яка є дружиною позивача, суду показала, що дуже рада що діти мешкають з ними. Вона доглядає за ними. ОСОБА_5 у листопаді 2016 року прийшов до них хворий, вона з ним ходила до лікарні, лікувала його, рідна мати не допомагала. У сім'ї склались добрі стосунки, діти між собою ладять. Вона дітей не розділяє.

Свідок ОСОБА_8, який є неповнолітнім сином ОСОБА_7, який допитувався в присутності матері, суду пояснив, що вони з дітьми мешкають дружньо, допомагають один одному.

Малолітній ОСОБА_5, думку якого суд заслухав, виявив бажання мешкати з матір'ю. В даний час мешкає з батьком, будь-яких скарг не висловив. Малолітня ОСОБА_4 висловила бажання мешкати з батьком.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві".

При цьому визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції.

Європейським судом зазначалося, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Отже, відповідне рішення про позбавлення батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні доведена винна поведінка ОСОБА_2 у відношенні своїх дітей. З матеріалів справи, показань свідків, пояснень сторін, що вона не виконує батьківські обов'язки. Але оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Також є необхідним покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

У статті 161 СК України зазначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

В даний час відповідачка не має свого постійного місця мешкання, суд надає їй час для зміни свого ставлення до виконання батьківських обов'язків, є доцільним, щоб малолітні діти мешкали з батьком, за місцем мешкання якого створено відповідні умови, і саме таке рішення буде в інтересах малолітніх дітей.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (стаття 191 СК України).

Оскільки суд визначає місцем мешкання дітей з їх батьком, з відповідачки підлягають стягненню аліменти на користь батька на утримання дітей.

Керуючись статтями 161, 164, 165, 171, 180, 181 Сімейного Кодексу України,ст.ст.5, 10, 11, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки та піклування виконкому Родинської міської ради, задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання дітей сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 грудня 2016 року та до повноліття дітей.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

В задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Покласти на орган опіки та піклування виконкому Родинської міської ради контроль за виконанням батьківських прав та обов'язків ОСОБА_2.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 20 лютого 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя Хмельова С.М.