У х в а л а

іменем україни

22 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В.,

МаляренкаА.В.,

СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, шляхом передачі у власність квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2008 році вніс кошти на депозит до кредитної спілки «Християнська злагода», керівником якої була ОСОБА_5 Вироком Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні ряду злочинів та засуджена. Вироком встановлено, що ОСОБА_5, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та іншими не встановленими слідством особами, привласнила злочинним шляхом кошти вкладників КС «Християнська злагода». Переслідуючи мету легалізації здобутих злочинним шляхом коштів, придбала квартиру АДРЕСА_1. Власником квартири зареєстрований ОСОБА_6

Депозитні кошти кредитною спілкою позивачу не повернуті. Враховуючи зміну курсу долара США з 2008 року, несплачені проценти згідно договору депозитного вкладу, сума боргу складає 999 456,30 грн. Дану суму боргу позивачем доведено при розгляді Галицьким районним судом м. Львова цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до КС «Християнська злагода», рішенням якого від 26 листопада 2015 року стягнуто зазначену суму з КС «Християнська злагода». Однак, рішення на даний час не виконано.

Вважає, оскільки квартира АДРЕСА_1 придбана за депозитні кошти вкладників, в тому числі і ОСОБА_4, привласнені злочинним шляхом ОСОБА_5, тому він має право на відшкодування збитків, завданих злочином шляхом передачі у його власність вищевказаної квартири.

Позивач просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду завдану злочином у сумі 262 046 грн шляхом передачі у власність ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду позивач уточнив свої позовні вимоги щодо суми стягнення, зазначивши 999 456,30 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2016 року, залишеним без зміну ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що кошти які ОСОБА_4 просить тягнути із ОСОБА_5 вже стягнуті судовим рішенням з КС «Християнська злагода» та відбувається визначена чинним законодавством процедура примусового стягнення цих коштів.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 у 2008 році вніс до КС «Християнська злагода» кошти на депозитний вклад.

Згідно з довідкою КС «Християнська злагода» від 24 березня 2014 року № 24-03/14, заборгованість кредитної спілки перед ОСОБА_4 за депозитним вкладом складає 262 074 ,98 грн. Виконати свої зобов'язання перед ОСОБА_4 кредитна спілка можливості не має, оскільки депозитні кошти були розкрадені та привласнені особами, щодо яких постановлено вирок Галицьким районним судом м.Львова.

Відповідно до вироку Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року у справі № 1-9/11 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні ряду злочинів.

Вироком, окрім іншого, встановлено, що ОСОБА_5, очолюючи кредитну спілку «Християнська злагода», діючи разом з іншими особами, привласнила коштивкладників кредитної спілки, з метою легалізації добутих злочинним шляхом коштів придбала квартиру АДРЕСА_1

ОСОБА_4 визнаний потерпілим у вказаній кримінальній справі. Окрім ОСОБА_4, потерпілими є ще й інші особи.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року стягнуто із КС «Християнська злагода» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 999 456,30 грн.

Як вбачається із мотивувальної частини рішення, стягнута судом із КС «Християнська злагода» сума 999 456,30 грн включає суму внесених ОСОБА_4 коштів у розмірі 187 176 грн на депозит КС «Християнська злагода», яка з урахуванням зміни курсу долара США станом на 30вересня 2015 року складає 696 890 грн та несплачені проценти в сумі 302 565, 75 грн.

Указане судове рішення перебуває на примусовому виконанні у Галицькому відділі ДВС Львівського МУЮ, виконавче провадження не закінчено.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

О.В. Ступак