Справа № 570/5687/16-ц
Номер провадження 2/570/522/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 січня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Таргоній М.В.

з участю секретаря Беднарчук Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним позовом, в якому визнати ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням у будинку, що знаходиться за адресою: с. Шпанів, вул. Гора, 27, Рівненського р-ну, Рівненської області, також зняти з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

В обґрунтування предявлених вимог вказано, що в 2004 р. за позивачем зареєстровано право власності на вказаний будинок. У зазначеному будинку за вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача. В будинку відповідач не проживав, в 2006 р. виїхав в РФ.

Позивач покликаючись на положення ч. 1 ст. 319, ч. 3 ст. 405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживанняв Україні», просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в заочному порядку, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, пред'явлені вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, та відповідно до ст. 74 ЦПК України. Заяви про причини неявки відповідача та про розгляд справи у його відсутності до суду не надійшли.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Матеріалами справи встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою вул. Гора, 27 в с. Шпанів, Рівненського р-ну, Рівненської області із 14.05.2004 року зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 5). Місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано в будинку за вказаною адресою тимчасово на 1 рік із 12.02.1999 р. (а.с. 6). Згідно актів обстеження від 29.10.2015 року № 457 (а.с. 8) та від 28.11.2016 року № 719 (а.с. 7) встановлено, що ОСОБА_2 у зазначеному будинку фактично не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному в випадку суд, захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням..

Із урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин наявне порушення прав позивача як власника будинку, а тому позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у згаданому будинку підлягає до задоволення.

Пред'явлення вимог про зняття з реєстрації суд вважає передчасним, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду. Тому в задоволенні такої частини вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10-11, 14, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням в будинку по вул. Гора, 27 в с. Шпанів, Рівненського р-ну, Рівненської області

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Таргоній М.В.