15.05.2017 ЄУН 337/236/17-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.05.2017 року Хортицкий районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого судді Салтан Л.Г.
за участю секретаря Гальцевій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : неповнолітній ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням,

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням - квартирою №23 в будинку №6 по вул.Світла (Будьоного) в м.Запоріжжі. В позові зазначив, що є власником 5/6 частин спірної квартири, а зареєстрована ОСОБА_2, яка не є власником житлового приміщення понад шість років не мешкає за місцем реєстрації без поважних причин, однак знятися з реєстрації в добровільному порядку відмовляється.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена своєчасно у встановленому порядку.
Третя особа: ОСОБА_3 за позовом не заперечує.
Третя особа: Орган опіки та піклування Хортицької районної адміністрації Запорізької міської радив судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений у встановленому порядку, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності.
Представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача на підставі документів наявних у матеріалах справи, з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.4 ст.169 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову за наступними підставами.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 08.04.2016 р., ОСОБА_1 є власником 5/6 часток квартири АДРЕСА_1 (Будьоного) в м.Запоріжжі.
В квартирі АДРЕСА_1 (Будьоного) в м.Запоріжжі зареєстровані три особи: позивач - ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, дружина померлого спадкодавця з неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Понад шість років відповідач ОСОБА_2 з неповнолітнім сином в спірній квартирі не мешкає, всі витрати, пов'язані з утриманням квартири несе позивач .
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з роз'ясненнями, наданими в пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" N 5 від 07.02.2014, згідно з якими під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Саме така правова позиція висловлена суддями у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст..319, 321, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 208, 213, 215, 224-227 ЦПК України, суд
Позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, (квартирою) за адресою: м.Запоріжжя, вул.Світла (Будьоного) буд.6 кв.23.
Копію рішення направити відповідачу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л.Г. Салтан