Провадження № 2/219/967/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Решетняка І.В.,

за участю:

секретаря Андрусенко С.В.,

позивача не з'явився,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача не з'явилася,

представник третьої особи не з'явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитині, на тимчасово окуповану територію України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі за текстом позивач) звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 (далі за текстом відповідач) про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини, на тимчасово окуповану територію України посилаючись на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - донька ОСОБА_4, яка проживає з позивачем і на даний час знаходиться на її вихованні та утриманні. Позивач зазначила, що їй та її малолітньої дитині необхідно виїхати на оздоровлення до санаторно-курортної зони півострову Крим, який є тимчасово окупованою територією.

Однак позивач немає можливості оформити у нотаріуса дозвіл від батька дитини на виїзд на тимчасово окуповану територію України.

У зв'язку з цим позивач просила суд постановити рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Автономної республіки Крим Україна (тимчасово окупованої території), на період з 13.02.2017 року до 01.02.2018 року у супроводі матері - ОСОБА_2, без згоди та супроводу батькам ОСОБА_3.

Позивач в судовому засіданні не з'явилася, подав заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні не з'явився.

Представник третьої особи в судовому засіданні не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в який проти заявлених вимог не заперечує та просить враховувати інтереси дитини.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 14 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за актовим записом № 31, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

Відповідач є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.6).

Відповідно до медичних документів (а.с.37-38) ОСОБА_2 страждає хронічним тиреоїдитом.

Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ N 733 (733-2016-п) від 19.10.2016, яки передбачають виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Статтею 141 СК України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

За положеннями ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За правилами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності,батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2).

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальних захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Відповідач проти позову не заперечує (а.с. 17).

Відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 14, 57 - 59, 61, 174 ч.4, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст. ст. 6, 7, 141, 150, 151, 155 Сімейного Кодексу, Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитині, на тимчасово окуповану територію України - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, у супроводі матері - ОСОБА_2, без згоди та супроводу батькам ОСОБА_3 до Автономної республіки Крим Україна (тимчасово окупованої території) на період з 13.02.2017 року до 01.02.2018 року.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.В.Решетняк