№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5825/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - Богуша М.Є.

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 7 березня 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом та зазначав, що 30 червня 2015 року в м.Києві ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2 за послідуючим наїздом на гараж приватного будинку, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 27 липня 2015 року винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_5

Відповідальність ОСОБА_7 застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес», яке 25 квітня 2016 року сплатило ПрАТ «СК «Граве Україна», відповідно до умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування в сумі 49000 грн.

Враховуючи, що відповідач в порушення п.33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив позивача про настання страхового випадку, позивач на підставі зазначеного закону просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 7 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи.

В судовому засіданні представник ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» - Богуш М.Є. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 27 липня 2015 року в м.Києві по провулку Хуторському 30 червня 2015 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Богдан», д.н.з. НОМЕР_3, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2 з послідуючим наїздом на гараж приватного будинку, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес» відповідно до Полісу № АЕ/3105823.

12 жовтня 2015 року ПрАТ «СК «Граве Україна» звернулося до ПрАТ «СК «Юнівес» з вимогою про виплату страхового відшкодування.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 49000 грн. на рахунок ПрАТ «СК «Граве Україна».

Доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач протягом трьох робочих днів у письмовій формі звертався до позивача із повідомленням про настання страхового випадку 30 червня 2015 року суду не надано.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що факт настання страхового випадку 30 червня 2015 року жодною стороною не оспорювався, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнута до адміністративної відповідальності, а позивач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування та виплатив його, а тому сам по собі факт не повідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача коштів в порядку регресу.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам та нормам матеріального права.

Відповідно до підпункту «г» підпункту 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов»язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнути до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків (правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15).

Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості у зв'язку з неповідомленням відповідачем позивача про настання страхового випадку перевірити власними силами обставини дорожньо-транспортної пригоди ., що в свою чергу потягло за собою необґрунтовані виплати, представником позивача у передбаченому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку суду не надано.

Саме по собі посилання на те, що страховик не зміг скористатися своїм правом передбаченим п.34.4 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків без доведення цих обставин не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції правильно застосував підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 та пункт «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а висновок суду першої інстанції відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2015 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 7 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: