Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/7804/16Головуючий у 1-й інстанції Скользнєва Н.Г.
Пр. № 22-ц/778/972/17Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають для нього юридичне значення, заінтересована особа: АТ «Державний ощадний банк України» Запорізьке обласне управління (надалі - Банк)

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку окремого провадження із вищезазначеною заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення:

- що станом на 26.06.2003 р. заставного майна на медичному складі за адресою: АДРЕСА_1 було відсутнім (26.06.2003 року був оформлений договір застави згідно п. 3.2.2.1 якого був оформлений актом перевірки заставного майна від 16.10.2003 року);

- акт перевірки від 16.10.2003 року заставного майна на медичному складі, належному ТОВ «Ефір - Фарм», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 - підлог.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2016 року (а.с. 7) ОСОБА_2 у відкритті провадження за його вищезазначеною заявою у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, заявник ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.11-17) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити на повторний розгляд або постановити нову ухвалу по суті заявлених вимог.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с. 70) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 72).

У судове засідання 11 травня 2017 року повідомлені апеляційним судом належним чином про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 74,77) всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, ОСОБА_2 раніше подав апеляційному суду заяву (а.с. 18), в якій просив розглядати дану справу апеляційним судом без його участі.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила заяву ОСОБА_2 задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_2 у відкритті окремого провадження у цій справі за його вищезазначеною заявою, керувався ст. 256 ч.4 ЦПК України та виходив із того, що із заяви заявника вбачається спір про право, якій підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання правильно виходив з наступного.

Із роз'яснень, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, в тому числі, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Судом першої інстанції було правильно встановлено у цій справі на час вирішення питання про відкриття провадження у цій справі, що із змісту вищезазначеної заяви ОСОБА_2 у цій справі вбачається, що заявником фактично не визнається та оспорюється акт перевірки заставного майна від 16.10.2003 р., складений ТОВ «Ефір - форм», з якого вбачається, що заставне майно (медикаменти), згідно договорів застави, знаходиться на складі ТОВ «Ефір - Форм», доступ на якій безпідставно не був наданий, що порушує зобов'язання заставодавця перед Банком, а саме: п.3.2.1 договорів застави; заявник вважає зазначений акт підлогом.

Доведення обставин недійсності зазначеного акту необхідно заявникові для відновлення становища, що існувало, в тому числі до складання акту від 16.10.2003 р., а також для застосування наслідків його недійсності, з метою захисту порушених прав та інтересів.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції правильно вважав, що наведене свідчить про наявність спірних правовідносин, які регулюються Главою 16 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_2 оскаржуємою ухвалою у відкритті окремого провадження за його вищезазначеною заявою у цій справі на підставі ст. 256 ч. 4 ЦПК України.

Оскільки, в силу вимог ст. 234 ч. 1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Хоча в силу вимог ст. 3 ЦПК України ОСОБА_2 мав право на звернення до суду із вищезазначеною заявою.

Оскільки, в силу вимог ст. 20 ЦК України саме заявникові ОСОБА_2 належить виключне право здійснювати захист свого права на свій розсуд.

Однак, відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Крім того, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

У разі відмови апеляційним судом ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок Банку понесених будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору у розмірі 275,60 грн. (а.с.56), сплаченого ним при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Разом із ти, колегія суддів апеляційного суду вважає за доцільне роз'яснити ОСОБА_2 його право вирішувати питання у подальшому, у тому числи у суді в іншому провадженні (позовному) окремо від цієї справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2016 року про відмову у відкритті провадження у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.