пр. № 2/759/3574/17
ун. № 759/6175/17
У Х В А Л А

27 квітня 2017 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П'яничук І.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до КМДА про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом.

Дослідивши позовну заяву, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а відтак її слід залишити без руху.

Так, як вбачається з позовної заяви позивач просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Київської міської державної адміністрації № 111 від 22 травня 2002 року щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 в частині надання ОСОБА_1 права на приватизацію державного житлового фонду, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 22 травня 2002 р. видане ГУ ЖЗ КМДА в частині визнання права власності на 1/3 частину вказаної квартири за ОСОБА_1

Таким чином, фактично з поданої до суду позовної заяви вбачається, що позивач веде мову про визнання недійсним рішення державного органу.

Між тим, обґрунтовуючи свої вимоги наводить положення цивільного законодавства в частині, що регулює підстави недійсності правочинів. Прийняття рішення про приватизацію не є правочином, який укладається між особами, це акт, як зазначалося судом вище, державної влади.

Відтак, позивачу слід привести свій позов у відповідність до вимог ЦК України, або ж звернутися в суд в порядку адміністративного судочинства з позовом про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відтак позивач всупереч п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України не викладає обставини, на підставі яких можна прийти до висновку про те, яке саме право порушено, оспорене або не визнане, та з яких правовідносин воно виникає.

Також всупереч п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначено доказів на підтвердження позовних вимог.

При визначенні складу сторін позивачем зазначено відповідачем КМДА, однак жодним чином не визначено статусу інших співвласників квартири, оскільки як вбачається з позовної заяви позивачу належить лише 1/3 частина квартири.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року)

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно, вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним надати строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до КМДА про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло, - залишити без руху.

Запропоновувати позивачу усунути вищевказані недоліки в строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

У разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя