Справа № 583/99/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого Мовчан Н.В., за участю секретаря Шаміладзе В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,-
встановив:
18.01.2017 Військової частини НОМЕР_1 (надалі в/ч НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому після уточнення позовних вимог та залучення співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь в/ч НОМЕР_1 суму матеріальних збитків у розмірі 111261,58грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що під час проведення планової ревізії фінансової та господарської діяльності інженерної, електротехнічної та бронетанкової служб в/ч НОМЕР_1 за період з 01.09.2009 по 16.09.2011 виявлено факт відсутності інженерної машини розгородження заводський номер № НОМЕР_2 (надалі ІМР № СО1ПМ0336), яка згідно наряду від 10.07.1995 № 118/250-Р передана в капітальний ремонт до в/ч НОМЕР_3 м. Львів. Згідно розпорядження № 234/1706 від 03.10.2011 фахівцями Територіального західного КРУ КРД Міністерства оборони України в період з 05.10.2011 по 07.10.2011 проведена зустрічна звірка з окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод», за результатами якої встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку ДП «Львівський БТРЗ», ІМР-1, в тому числі ІМР-1 № СО1ПМ0336 за матеріально-відповідальними особами та підрозділами заводу не рахувалася та на території ДП «Львівський БТРЗ» не виявлена. Встановлено, що в/ч НОМЕР_1 згідно наряду від 10.07.1995 №118/250-Р до військової частини НОМЕР_3 м. Львів передано в капітальний ремонт ІМР № СО1ПМ0336. В примітках зазначеного наряду відображено, що виріб IMP необхідно відвантажити на станцію Шпічкіно, Донецької області, в липні 1995 року. Отримувач транспорту №027/36182, Код 491906, Новокраматорський машинобудівельний завод. Поштова адреса замовника - 290031, м. Львів-31, поштова адреса постачальника - 343901, м. Краматорськ, Донецької області. Відповідно до листа від 11.04.2002 року №118/4/128 начальника управління інженерного озброєння-заступника начальника інженерних військ Збройних Сил України полковника Грищенка М.Й., IMP № СО1ПМ0336 перебуває у в/ч НОМЕР_3 м. Львів. В подальшому Директор ДП «Львівський БТРЗ» Лабзін М.І. листом від 17.02.2005 №324 повідомив командира в/ч НОМЕР_1 , що IMP № НОМЕР_2 згідно наряду від 10.07.1995 №118/250-Р відвантажена в м. Краматорськ, Донецької області та на території ДП «Львівський БТРЗ» не перебувала. На звернення командира в/ч НОМЕР_1 , директор виробництва Серійних машин «Новокраматорський машинобудівельний завод» Анфалов В.Б. листом від 04.04.2005 №450/146 повідомив, що завод виріб IMP №С01ПМ0336, не отримував, контрактів на його ремонт не оформляв та інформації щодо знаходження машини не має. На підставі рапорту заступника командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння - начальника технічної частини підполковник ОСОБА_5 вх. №1474 від 21.12.2007 проведено службове розслідування по факту відсутності підтверджуючих документів про місце знаходження виробу IMP № СО1ПМ0336, за результатами якого підтверджено відсутність офіційних відомостей про фактичне місце знаходження виробу IMP №СО1ПМ0336. На підставі проведеного службового розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 виданий наказ від 21.12.2007 року №535 «Про відсутність відомостей про місцезнаходження інженерної техніки та вжиття заходів для його встановлення». На звернення командира в/ч НОМЕР_1 , директор ДП «Львівський БТРЗ» ОСОБА_6 листом від 16.01.2008 року №71 черговий раз повідомив, що відповідно наряду від 10.07.1995 року №118/250-Р на підприємство машина IMP №С011ПМ0336 не прибувала, а наряд від 10.07.1995 року №118/250-Р на адресу підприємства був направлений поштою. Представниками в/ч НОМЕР_1 , які направлялися у відрядження до ДП «Львівський БТРЗ» та ЗАО «НКМЗ», місце знаходження IMP № СО1ПМ0336 не встановлено. Залізничні накладні на перевезення за липень 1995 року у в/ч НОМЕР_1 та у Сумській дирекції залізничних перевезень відсутні. Військовою прокуратурою Сумського гарнізону винесена постанова від 23.11.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи по факту викрадення військового майна, зловживання владою або службовим становищем посадовими особами в/ч НОМЕР_1 , так як даних, які б свідчили про можливі факти викрадення чи привласнення вищеназваного майна, в ході перевірки не виявлено. В діях військовослужбовців частини відсутні ознаки злочинів передбачених статтями 410, 425 КК України. Таким чином, офіційних відомостей про фактичне місце знаходження ІМР № СО1ПМ0336 на цей час немає.

ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з квітня 1990р. по березень 2002р. на посаді командира військової частини. ОСОБА_2 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з жовтня 1991р. по травень 2002р. на посаді заступника командира військової частини та на час перебування ОСОБА_1 у черговій відпустці з 23.06.1995 по 25.07.1995 виконував обов`язки командира частини. ОСОБА_3 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 з березня 1993р. по червень 2002р. на посаді командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння начальника технічної частини. ОСОБА_4 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з листопада 1992р. по березень 1999р. на посаді помічника начальника технічної частини в/ч НОМЕР_1 , виконував обов`язки начальника інженерної служби та безпосередньо займався відправкою військової техніки в ремонт.

Позивач стверджує, що відповідачами не дотримані вимоги наказу Міністерства оборони СРСР № 260 від 18.10.1979 «Про введення в дію посібника по обліку озброєння, техніки, майна і інших матеріальних цінностей в Збройних Силах СССР» , який діяв в період виникнення спірних правовідносин, Тимчасового статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.10.1993, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом МОУ № 300 від 16.07.1997р., а саме: не забезпечено належних заходів щодо оформлення прийому-передачі ІМР № СО1ПМ0336 ; не здійснено супроводу для належної передачі техніки в ремонт, про що свідчить відсутність підпису здавальника в/ч НОМЕР_1 та приймальника ремонтного заводу в наряді форма №5 та акті форма 12. Вказані дії призвели до того, що на теперішній час місцезнаходження ІМР № СО1ПМ0336 не відоме. Не оформивши належним чином передачу ІМР № СО1ПМ0336 в капітальний ремонт, відповідачі безпідставно внесли відомості в облік військової техніки в/ч НОМЕР_1 , які в подальшому вплинули на кількісний стан техніки, зокрема ІМР № СО1ПМ0336, який до 2011року рахувався в капітальному ремонті та стали підставою несвоєчасного виявлення втрати техніки. Зазначені обставини свідчать про недбале виконання службових обов`язків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , крім того, відповідачами не вживалися заходи щодо встановлення місця знаходження ІМР № СО1ПМ0336, контролю терміну закінчення ремонту та повернення ІМР № СО1ПМ0336 до військової частини, в результаті чого державі було завдано матеріальних збитків на загальну суму 111261,58 грн, яка підлягає стягненню з відповідачів.

Позивач також просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк, посилаючись на те, що у 2005році стало відомо, що ІМР № СО1ПМ0336 на території ДП «Львівський БТРЗ» не перебувала, з 2011року командування в/ч НОМЕР_1 намагалося списати ІМР № СО1ПМ0336, але в 2015році змінився порядок списання, тому документи потрібно було переопрацьовувати.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених в ньому. Додатково пояснили, що факт відсутності машини встановлено та виявлено в 2005 році. Командуванням в/ч НОМЕР_1 неодноразово направлялися запити до Краматорського та Львівського заводів, але надходили відповіді, що ІМР № СО1ПМ0336 на ремонт до них не надходила. На заводи відряджалися представники в/ч НОМЕР_1 , в результаті чого на території ДП «Львівський БТРЗ» техніку не виявлено, а на територію ЗАТ «НКМЗ» керівництво підприємства представника частини не допустило.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що в 1995році він перебував на посаді командира в/ч НОМЕР_1 . Визнав, що до військової частини з м. Києва надійшов наряд, за підписом начальника інженерних військ, на передачу ІМР № СО1ПМ0336 на капітальний ремонт. Він особисто під час відправлення машини на ремонт перебував у відпустці, обов`язки командира в/ч виконував ОСОБА_2 .. На підставі зібраних документів внесено відомості в журнал обліку техніки. Зазначив, що кожен рік проводиться облік та звірка техніки з Києвом. Перед його звільненням у 2002 році проводилася перевірка КРУ та комісією північного командування, за результатами яких недоліків в його роботі не встановлено. Вважає, що порушень вимог законодавства при виконанні наряду допущено не було. Позивачем не надано належних та допустимих доказів неправомірної поведінки відповідача при передачі машини на капітальний ремонт згідно наряду або під час перебування її за межами військової частини, що б могли бути законною підставою для відшкодування майнової шкоди державі. Навпаки, докази, наведені вище, свідчать про відсутність протиправної поведінки відповідача та його вини. Висновки про протиправність дій або бездіяльності відповідача ґрунтуються на припущеннях, які зазначені позивачем у позовній заяві. Як наслідок, відсутнє і доведення причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, що є обов`язковою умовою цивільно-правової відповідальності. Просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що намагання позивача протягом 2011-2016 років списати машину з балансу, а також зміна законодавства щодо порядку такого списання, що мало місце у 2015 році, не можуть вважатись поважними причинами для пропуску строку позовної давності при зверненні до суду із позовними вимогами у даній справі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Письмові заперечення. (а.с. 54-57, 115-119)

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, підтвердив, що у 1995р. він служив на посаді помічника начальника технічної частини в/ч НОМЕР_1 , виконував обов`язки начальника інженерної служби та безпосередньо займався відправкою військової техніки в ремонт. До його обов`язків віднесено здійснення контролю за технічним станом техніки, у випадку необхідності складання акту за формою 12 про необхідність проведення ремонту техніки, який затверджувався командиром військової частини та направлявся в до управління військового озброєння в/ч НОМЕР_4 м. Київ, на підставі чого видавався наряд на ремонт форма 5. Такі дії були в/чинені і щодо ІМР № СО1ПМ0336: складено акт №43 від 13.06.1995р., який затверджено командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , на підставі якого до в/ч надійшло три примірника наряду № 118/250-Р від 10.07.1995р. про направлення на ремонт. Під його керівництвом проведена погрузка ІМР № СО1ПМ0336 на станції м. Охтирка Південної залізниці, отримана транспортна накладна на перевезення машини до ст. Шпічкіно Донецької області, з цього моменту контроль по доставці в пункт призначення покладався на перевізника. Підписані документи сформовані в справу, яка вкладена до машини. Один екземпляр примірників документів, переданий на зберігання до в/ч НОМЕР_1 та внесено зміни в журнал обліку техніки. Через деякий час з заводу прийшов акт , що машина залишена на тимчасове зберігання, оскільки відсутні кошти на ремонт. Пояснив, що супроводу не забезпечували, так як в тому випадку він не вимагався.

Інші особи, які беруть участь у справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями до суду не зверталися.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з квітня 1990р. по березень 2002р. на посаді командира військової частини. ОСОБА_2 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з жовтня 1991р. по травень 2002р. на посаді заступника командира військової частини та на час перебування ОСОБА_1 у черговій відпустці з 23.06.1995 по 25.07.1995 виконував обов`язки командира частини. ОСОБА_3 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 з березня 1993р. по червень 2002р. на посаді командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння начальника технічної частини. ОСОБА_4 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з листопада 1992р. по березень 1999р. на посаді помічника начальника технічної частини в/ч НОМЕР_1 , виконував обов`язки начальника інженерної служби та безпосередньо займався відправкою військової техніки в ремонт. Вказані обставини визнаються сторонами по справі, тому в порядку ст.. 61 ЦПК України не потребують доказування.

Встановлено, що в 13.06.1995 складено акт (форма 12) № 43 технічного стану ІМР № СО1ПМ0336, затвердженого командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відповідно до якого зазначена машина відпрацювала міжремонтний строк служби, відноситься до 4 категорії і підлягає капітальному ремонту.(а.с.79-80)

Згідно наряду на ремонт №118/250-Р від 10.07.1995 (форма 5) виріб ІМР № СО1ПМ0336 необхідно відгрузити на станцію Шпічкіно Донецької області в липні 1995р. по транспорту № 027/36182, Код 491906, отримувач: Новокраматорський машинобудівельний завод. Поштова адреса: замовника - 290031, м. Львів-31, постачальника - 343901, м. Краматорськ. Відправник і отримувач ремонтного фонду в/ч НОМЕР_1 , станція Охтирка Південна залізниця. Документацію на виріб, акти технічного стану, наряд вкласти в машину. Здавальника ремонтного фонду направити в м. Краматорськ Донецької області. Ремонт здійснити за рахунок МОУ, що підтверджується матеріалами справи. ( а.с.15, 53)

Відповідно до листа управління інженерних військ ЗС України № 118/4/128 від 11.04.2002, інженерна техніка, яка в період 1992-1998 була здана для проведення капітального ремонту із-за відсутності коштів на даний час знаходиться у ремонтному фонді, зокрема і інженерна машина розгородження IMP, заводський номер № СО1ПМО336 - в/ч НОМЕР_3 м. Львів. (а.с.16)

Встановлено, що на запит в/ч НОМЕР_1 № 183 від 28.01.2005р. ДП «Львівський БТРЗ» повідомив, що в період з 1995р. інженерна машина IMP № НОМЕР_5 на ДП «Львівський БТРЗ» не поступала, згідно наряду №118/250-Р від 10.07.1995 машина відвантажена в м. Краматорськ, Донецької області, що підтверджується копією листа № 324 від 17.02.2004.(а.с.24)

На запит в/ч НОМЕР_1 від 03.03.2005р. директор виробництва Серійних машин ЗАТ «НКЗМ» Анфалов В.Б. листом № 450/146 від 04.04.2005 повідомив, що завод IMP № СО1ПМО336 не отримував, контрактів на її ремонт не оформляв та інформації щодо знаходження машини не має.(а.с.17)

На підставі рапорту заступника командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння - начальника технічної частини підполковника ОСОБА_5 вх. №1474 від 21.12.2007 проведено службове розслідування по факту відсутності підтверджуючих документів про місце знаходження виробу IMP № СО1ПМ0336, та командиром в/ч НОМЕР_1 виданий наказ від 21.12.2007 року №535 «Про відсутність відомостей про місцезнаходження інженерної техніки та вжиття заходів для його встановлення». (а.с.18-22)

Відповідно до листа директора ДП «Львівський БТРЗ» ОСОБА_6 №71 від 16.01.2008, по наряду № 118/250-Р від 10.07.1995 на підприємство машина розгородження IMP-1, зав. №СО1ПМ0336 не прибувала, а наряд на адресу заводу направлений поштою. (а.с.23)

21.10.2011 за результатами проведення Територіальним Північно-Східним КРУ Контрольно-ревізійного департаменту Міністерства оборони України планової ревізії фінансової та господарської діяльності інженерної, електротехнічної та бронетанкової служб в/ч НОМЕР_1 , проведеної за період з 01.09.2009 по 16.09.2011, та проведеної Територіальним Західним КРУ КРД Міністерства оборони України в період з 05.10.2011 по 07.10.2011 зустрічної звірки з окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод», встановлено факт відсутності інженерної машини розгородження заводський номер № НОМЕР_2 , яка згідно наряду від 10.07.1995 № 118/250-Р передана в капітальний ремонт до в/ч НОМЕР_3 м. Львів, на ДП «Львівський БТРЗ» за вказаним нарядом не надходила та станом на 05.10.2011 на підприємстві не перебуває, що підтверджується копією акту № 234/1/31/154 від 21.10.2011 та акту № 234/5/232 від 07.10.2011р. (а.с.8-14, 65-67)

Матеріали планової ревізії фінансової та господарської діяльності інженерної, електротехнічної та бронетанкової служб в/ч НОМЕР_1 , проведеної за період з 01.09.2009 по 16.09.2011, викладені в акті № 234/1/31/154 від 21.10.2011, перевірені військовою прокуратурою Сумського гарнізону та постановою від 23.11.2011 відмовлено у порушення кримінальної справи по факту викрадення військового майна, зловживання владою або службовим становищем посадовими особами військової частини НОМЕР_1 відмовлено згідно ст.6 п.2 КПК України, тобто відсутністю в діяннях складу злочину, що підтверджується копією постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 23.11.2011.(а.с.27-28)

Відповідно до відомості - розрахунку від 02.02.2016 вартість інженерної машини розгородження ІМР № СО1ПМО336, 1975 р.в., становить 111261,58 грн.(а.с.29)

03.02.2016 винесено наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 84 «Про внесення змін та доповнень до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.05.2014 року №182 «Про результати службового розслідування», згідно якого наказано в/чинити дії для списання нестачі військового майна по номенклатурі інженерної служби (інженерної машини розгородження IMP, заводський номер С01ПМ0336), відповідно до Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12.01.2015 року №17 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 118/26563 від 31.01.2015 року) на загальну суму 111261,58 гривень. (а.с.31-33)

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення матеріальної шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 22 січня 2013 р. у справі № 3-72 гс 12).

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно із пунктами 3, 4 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95- ВР від 23.06.1995 року (далі - Положення ) ( в редакції 1995р.) військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння в/чинене ним умисно чи з необережності. Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Відповідно до пунктів 11,13 цього Положення, командири (начальники) військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення, якщо вони своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна. У разі, якщо командири (начальники) військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або в/чинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Згідно із п.37 даного Положення, матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; не встановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

Відповідно до пункту 11 Наказу Міністерства оборони СРСР № 206 від 18.10.1979 «Про введення в дію посібника по обліку озброєння, техніки, майна і інших матеріальних цінностей в Збройних Силах СРСР», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, керівництво організацією обліку матеріальних засобів у військовій частині (з`єднанні) здійснює командир частини (з`єднання); організує облік відповідних матеріальних засобів начальник штабу, заступник командира по тилу (технічної частини, озброєння, інженерно-авіаційної служби) або помічник командира з постачання, а також начальники служб і командири підрозділів.

Відповідальність за виконання вимог частини I цього Посібника несуть:

а) командир військової частини (з`єднання) - за стан обліку всіх матеріальних засобів в частині (з`єднанні) та своєчасне подання до вищих органів управління звітних документів, встановлених табелями термінових донесень;

б) начальник штабу військової частини (з`єднання), заступник командира по тилу (технічної частини, озброєння, інженерно-авіаційної служби) або помічник командира з постачання - за стан обліку матеріальних засобів і звітності в підпорядкованих їм службах;

в) начальник служби - за стан обліку матеріальних засобів служби у військовій частині (з`єднанні), законне і правильне оформлення операцій, пов`язаних з рухом і зміною якісного (технічного) стану матеріальних засобів, своєчасне ведення записів в книгах (картках) обліку, правильне оформлення облікових документів, правильне складання і своєчасне подання звітних документів по службі;

г) командир підрозділу, а також начальник складу, майстерні та іншого об`єкта військового (корабельного) господарства - за стан обліку матеріальних засобів у підрозділі (на складі, в майстерні і на іншому об`єкті);

д) особа, яка безпосередньо веде облік, - за законне і правильне оформлення (по колу обов`язків) всіх облікових документів, своєчасне ведення записів в книгах (картках) обліку операцій, пов`язаних з рухом і зміною якісного (технічного) стану матеріальних засобів; за підготовку документів для передачі в обчислювальний пункт (центр) і здачі в архів; за збереження облікових документів;

е) начальник обчислювального пункту (центру) - за якісне і в установлені терміни вирішення завдань з обліку матеріальних засобів і своєчасне повернення (видачу) облікових документів начальникам служб.

Порядок документального оформлення здачі в ремонт і прийому з ремонту озброєння, техніки і майна, визначено розділом ІІІ цього Наказу, в п. 76 якого вказано, що у ремонтну частину об`єднання (ремонтне підприємство Міністерства оборони СРСР), а також на підприємство промисловості озброєння і техніка здаються в ремонт за нарядами (форма 5) вищого органу управління відповідної служби. Озброєння і техніка, для яких передбачені формуляри (паспорти), здаються в середній і капітальний ремонт з актами (форма 12). Оформлений наряд (форма 5) або акт (форма 12) за підписом приймальника ремонтної частини (підприємства) є підставою для внесення відповідних змін до обліку військової частини (корабля). Озброєння і техніка, здані в середній ремонт, з обліку військової частини не виключаються, а здані в капітальний ремонт - виключаються (крім автомобільної та інженерної техніки).

Встановлено, що в період з 23.06.1995 15.07.1995 командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував у відпустці, обов`язки командира виконував заступника полковника ОСОБА_2 (а.с. 85, 120)

Судом встановлено, що відповідно до книги обліку ремонту машин інженерного озброєння військової частини НОМЕР_1 12.07.1995 зроблений запис про направлення в ремонт за нарядом № 118/250-Р машини розгородження № СО1ПМ0336. (а.с.75-77)

Відповідно до відомості засобів інженерного озброєння, що знаходяться в ремонті, значиться ІМР зав.№ СО1ПМ0336, № шасі НОМЕР_6 , дата відправки 10.07.1995, згідно наряду № 118/250-Р від 10.07.1995, до Новокраматорського машинобудівного заводу, ЖД.ТР № 027/36182.(а.с.78)

Згідно листа Сумської дирекції залізничних перевезень Південної залізниці № 345 від 10.10.2011р. командира в/ч НОМЕР_1 повідомлено, що книги приймання вантажів до перевезення зберігаються 1 рік, тому надати інформацію за 1995р. не має можливості; залізнична накладна разом з дорожньою відомістю супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу, а квитанція про приймання вантажу до перевезення видається відправнику, що підтверджується матеріалами справи.(а.с.81)

Судом встановлено, що за період з 2002 по 2011 роки у в/ч НОМЕР_1 проводилися планові ревізії фінансової та господарської діяльності інженерної, електротехнічної та бронетанкової служб частини у 2002, 2004, 2007 та 2011 роках, про що складалися відповідні акти, в тому числі, за 2002 рік: справа «Акти ревізії КРУ Північного ОК»; за 2004 рік: справа «Акти ревізії КРУ Північного ОК»; за 2007 рік: справа «Акти ревізії територіального Північно-Східного КРУ», які у зв`язку з закінченням строків зберігання відповідно до наказу Міністра оборони України від 18 листопада 2003 року №401 «Про затвердження переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Силах України, із зазначенням строків зберігання документів», на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25.12.2012 № 600, знищені, про що 06.03.2013 року складено відповідний акт № 283 , що підтверджується матеріалами справи. (а.с.49-52)

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з 1992 по 2004 рік працювала діловодом у в/ч НОМЕР_1 , командиром військової частини був ОСОБА_1 , заступник командира по техніці - ОСОБА_3 . В обов`язки діловода входило, зокрема друкувати, оформляти документи, реєструвати вхідну-вихідну кореспонденцію, виписувати накладну на основі заявки на видачу майна, яка підписувалася начальником, друк проектів наказів, складання супровідних листів, внесення технічних записів у книгу обліку про відправку машин на ремонт, як технічний виконавець. Для підтвердження відправки техніки на ремонт повинен був заповнюватися формуляр та наряд, який надходив від вищого органу, на підставі чого складалося замовлення на вагон для транспортування та відбувалася відправка. Орендою вагону займалася інженерна служба. Формуляр оформляв технік.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні 07.03.2017 пояснив, що в 1993 році проходив службу на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння начальника технічної частини, на нього покладалися обов`язки по контролю за підлеглими підрозділами і облік стану озброєння в цих підрозділах. В 1995 році за клопотанням заступника командира батальйону розгородження майора ОСОБА_10 і за актами технічного стану машини, відправлений запит до Головного управління Міністерства оборони України в м. Київ на видачу наряду на ремонт машин. Наряд на ремонт ІМР № СО1ПМ0336 складений у трьох екземплярах.

Один екземпляр для Управління, другий екземпляр з управління на виробництво ремонт техніки повинен був бути відправлений в м. Львів, щоб вони чекали машину на ремонт, третій примірник надійшов у в/ч НОМЕР_1 поштою. В/ч НОМЕР_1 виконала погрузку машини та залізничну платформу, контроль за якою здійснено ним безпосередньо. З Новокраматорського заводу надійшов лист, що ІМР № СО1ПМ0336 в цех не поставлялась, а поставлена на площадку тимчасового зберігання, з якої потім машину переводять в ремонтний цех, для чого військова частина відправляє свого представника, який здає техніку в ремонт безпосередньо в цех, тому ніяких сумнівів чи переживань з цього приводу не виникало. Але відносно цієї інженерної машини повідомлення про надходження її до ремонтного цеху не було. В 2002 році в межах перевірки КРУ на всі машини, які знаходяться в ремонті, а на той час це була одна машина ІМР № СО1ПМ0336, отримано підтвердження Міністерства оборони, що машина в ремонтні. Ніяких недоліків в роботі не виявлено.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в 1995році служив на посаді заступника командира батальйону розгородження. До посадових обов`язків віднесено підтримання техніки в бойовому стані, обслуговування, експлуатація. Інженерна машина ІМР № СО1ПМ0336, потребувала ремонту 4 категорії, тобто капітальному ремонту. В формулярі на машину зазначається скільки машина відпрацювала, скільки раз залучалася, набирається моторесурс, і коли набирається то звертаємося в технічну частину з клопотанням про потребу в ремонті. Наряд про ремонт надходить з інженерної служби м. Києва, який передається в технічну частину, і нам надається наказ, на який час потрібно підготувати матеріал та машину, все що стосується виконання тільки технічної роботи. Приймав участь у погрузці та закріпленні машини на вагон-платформу, після чого отримали залізнодорожну накладну. З моменту складання накладної відповідає за зберігання техніки перевізник Південна залізниця.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що працював у період з 1990 року по 2012 року у в/ч НОМЕР_1 , яка раніше називалася в/ч НОМЕР_7 , старшим техніком роти розгороджень. В коло обов`язків входило зберігати техніку в бойовій готовності, тобто контролював технічний стан. Вів облік моторесурсів, тобто напрацювання техніки. Якщо відпрацювала 870 мотогодин техніка відправляється на капітальний ремонт, є формуляр де все це відображається, на основі цього формуляра складаються документи на ремонт та в усній формі доповідається начальнику, на той час це був ОСОБА_10 .. Особисто відправляв та відгружав машину ІМР № СО1ПМ0336 в капітальний ремонт, її загнали на платформу та закріпили представники військової частини, начальник станції приймав машину. Ремонт базової частини машини повинен був здійснити Львівський завод, а спеціальне оснащення ремонтують в м. Краматорськ. Під час відгрузки машини був присутній та оформляв документи ОСОБА_4 .. За період його служби прийом машини з ремонту не здійснював.

Згідно із ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно із ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що в порушення вказаних вимог ЦПК України, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідачів, покази свідків, та підтверджували, що відповідачі, перебуваючи на посадах, допустили недбальство чи протиправну поведінку та, як наслідок, наявність їх вини у заподіянні шкоди.

Доводи представників позивача, що не забезпечення фізичного супроводу машини призвело до її втрати, суд вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що належної перевірки чи ревізії з метою виявлення ІМР № СО1ПМ0336 на території ЗАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» в/ч НОМЕР_1 з 2005року не проводилося, а обмежилися лише обміном листами.

Суд також враховує, що питання щодо визначення місцезнаходження ІМР № СО1ПМ0336 виникло у 2005році, тобто після того, як відповідачі були звільнені з посад, як встановлено доказами по справі в 2002, 2005 та 2007роках КРУ проводилися перевірки, в тому числі, обліку техніки в/ч НОМЕР_1 , і не зважаючи на те, що за результатами перевірки у 2011р. зафіксовано факт відсутності ІМР № СО1ПМ0336, у 2013році частина документів за попередні роки була знищена.

Крім того, в судовому засіданні на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України надані роз`яснення можливості заявити клопотання про витребування доказів з Новокраматорського заводу чи управління інженерного озброєння в/ч НОМЕР_4 , зокрема, для дослідження третього примірника наряду № 118/250-Р від 10.07.1995, але представники позивача цим правом не скористалися.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-58, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -
вирішив:
В задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 16 травня 2017року.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.В. Мовчан