Справа № 689/1684/16-ц
Провадження № 2/689/20/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

судді Соловйова А.В.,

при секретарі Цмикайло Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці справу

за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення та зобов'язання не чинити перешкод у володінні та користуванні домоволодінням

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання відповідача такою, що втратила право користування домоволодінням АДРЕСА_1, -

встановив:

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення та зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у володінні та користуванні цим домоволодінням. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 зареєстрована та з 05.02.2009 р. проживала у вказаному будинку. Внаслідок сварки ОСОБА_2 поміняв замки та з вересня 2015 р. перешкоджає доступу ОСОБА_1 та її дітей до будинку.

В судових засіданнях представник позивача первісний позов підтримав з аналогічних мотивів. Ствердив, що у зв'язку із перешкодами у користуванні житлом ОСОБА_1 неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Водночас визнав, що спільним дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у користуванні будинковолодінням не чиняться, діти періодично там бувають.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти первісного позову заперечили. Ствердили, що дійсно, ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала у вказаному будинковолодінні як дружина (невістка) відповідно. У вересні 2016 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, з липня 2015 р. ОСОБА_1 у вказаному будинковолодінні не проживає, оскільки виїхала проживати до своєї матері; речі її відсутні. Спільні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 періодично бувають у цьому будинку, жодні перешкоди їм не чиняться. На даний час ОСОБА_2 створив нову сім'ю, яка спільно проживає у цьому будикноволодінні, а тому вселення ОСОБА_1, яка має інше місце проживання, суперечитиме моральним засадам суспільства. ОСОБА_2 визнав, що дійсно, у грудні 2015 р. він змінив замки у будинку, оскільки загубив ключі і нових ключів від ОСОБА_1 не надавав.

Водночас, ОСОБА_3, подав зустрічний позов у якому просить визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житлом. Позов мотивований не проживанням ОСОБА_1 у цьому будинку понад один рік. ОСОБА_2 зустрічний позов підтримав.

Представник позивача проти зустрічного позову заперечив покликаючись на те, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем, оскільки він не зареєстрований та не проживає за цією адресою.

Залучені в якості третіх осіб власники будинковолодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судові засідання не з'являлись, хоча належно повідомлялись про час і місце розгляду справи.

06.02.2017 р. представник ОСОБА_1, а також ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, покликаючись на відсутність нових доказів.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Будинковолодіння в АДРЕСА_1, у складі житлового будинку, сараю з літньою кухнею, погрібу та огорожі належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частках по 1/3 на підставі свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується витягом з реєстру пав власності на нерухоме майно від 27.06.2007 р.. Земельна ділянка площею 0,1424 га розташована за тією ж адресою для індивідуального житлового будівництва, на тих самих правах належить тим самим особам, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, зареєстрованого 04.07.2007 р..

З відмітки у паспорті ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована за вказаною адресою з 05.02.2009 р.. При цьому, у вказаному будинковолодінні на даний час зареєстровані ОСОБА_2, його діти ОСОБА_8, ОСОБА_9, родичі ОСОБА_5, ОСОБА_10, а також залишається зареєстрованою ОСОБА_1, що підтверджується довідкою виконкому Ярмолинецької селищної ради №1671 від 20.05.2016 р..

У відповідності до довідки виконкому Ярмолинецької селищної ради №3633 від 27.09.2016 р., ОСОБА_1 хоча і залишається зареєстрованою, зі слів сусідів за цією адресою не проживає. Покликання представника ОСОБА_1 на невірність відомостей у цій довідці, спростовується іншими матеріалами справи.

Так, рішенням Ярмолинецького районного суду від 15.12.2015 р. у справі №689/2359/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з ОСОБА_2 присуджено аліменти на утримання спільних із ОСОБА_1 дітей (ОСОБА_8, ОСОБА_9) та встановлено, що сторони проживають окремо з липня 2015 р.. Рішенням Ярмолинецького районного суду від 15.09.2016 р. у справі №689/944/16, яке набрало законної сили 10.10.2016 р. між вказаними особами розірвано шлюб, що був укладений 21.07.2001 р. та також встановлено, що сторони проживають окремо з липня 2015 р.. У первісному позові також стверджується, що ОСОБА_1, не проживає за вказаною адресою з 2015 р., щоправда, з вересня.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Тобто, сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.

Однак, ст. ст. 15, 396 ЦК України надають право звертатись за захистом свого права власності та відповідного майнового інтересу, або свого речового права на чуже майно лише особі, якій належить таке речове право чи майновий інтерес. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не є власником вказаного будинковолодіння, не зареєстрований у ньому, що підтверджується листом Ярмолинецької селищної ради №477 від 09.09.2016 р., подав зустрічний позов мотивуючи тим, що одним із власників будинковолодіння є його дружина - ОСОБА_4. Однак, доказів на підтвердження повноважень представляти у спірних відносинах ОСОБА_4 суду подано не було. Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист лише свого цивільного права і лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки ОСОБА_3, не належать права, які могли б порушуватись фактом реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_1, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

З аналогічних мотивів слід відмовити у первісному позові до ОСОБА_3, оскільки, не маючи жодного відношення до будинковолодіння, він юридично не спроможний вчинити перешкоди позивачу у володінні та користуванні житловим приміщенням. Окрім того, у позовній заяві позивач не покликається на будь-які дії зі сторони ОСОБА_3, стверджуючи лише, що він був присутній під час вчинення їй перешкод ОСОБА_2.

Водночас, матеріалами справи, зокрема, матеріалами перевірки № 1322 за зверненням ОСОБА_1, заявами від 31.05.2016 р. та 15.08.2016 р. підтверджується факт перешкоджання вселенню ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_2. Не заперечував цих обставин і ОСОБА_2. Суд погоджується з твердженням ОСОБА_2 про те, що таке намагання вселитись носило формальний характер, враховуючи, що речі позивача у будинковолодінні відсутні, були вивезені нею. Однак, таке намагання вселитись мало місце до спливу одного року після виїзду позивача з даного будинковолодіння, а відтак, в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України невселення позивача у межах річного строку мало місце з поважної причини.

Згідно із ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відтак, у цій частині первісний позов слід задовольнити.

Позивач у первісному позові просить також зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні не лише житловим будинком, що входить до складу будинковолодіння, а будинковолодінням у цілому. Однак, ст. 405 ЦК України надає право члену сімії власника житла (у т.ч. колишньому) на користування лише житлом, а не іншим майном, яке, до того ж, належить іншим особам, позовні вимоги до яких не заявлялись. Позовна вимога у цій частині суперечить конституційній засаді недоторканості приватної власності. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Сама по собі вимога зобов'язати відповідачів не чинити перешкод позивачу у користуванні майном, за своєю суттю дублює першу позовну вимогу щодо усунення перешкод та скерована на майбутнє, - можливе порушення у майбутньому прав позивача шляхом вчинення перешкод. В силу ст. 15 ЦК України суд не вбачає підстав для захисту права до моменту його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати - сплачена позивачем сума судового збору згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на його користь пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення. Боржник - ОСОБА_2.

В частині решти вимог первісного позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 275,60 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя Ярмолинецького райсуду А.В.Соловйов