Справа №295/8977/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення грошових коштів переданих в якості авансу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 19883,52 грн., що є еквівалентом 800 доларів США, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 01.10.2015 року укладено Договір авансу, відповідно до якого продавець зобовязується продати, а покупець придбати у продавця до 01.11.2015 року обєкт нерухомості АДРЕСА_1. Вартість відчужуваного обєкту визначена в п. 2 Договору та узгоджена з покупцем в розмірі 16500 доларів США. Відповідно до п. 3 Договору, в забезпечення зобовязання в рахунок належних за договором платежів, покупець передає продавцю аванс в сумі 800 доларів США. Позивач передала відповідачу 800 доларів США, однак не придбала обєкт нерухомості, визначений договором через його аварійний стан. Відповідач добровільно відмовився повернути аванс добровільно.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобовязання випливає із договору, укладеного сторонами.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору про відчуження обєкту нерухомого майна (купівлі-продажу квартири).

Відповідно до ст. 635 ЦПК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Судом встановлено, що 01.10.2015 року між сторонами по справі було укладено договір авансу, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 800 доларів США в рахунок наступних платежів за договором відчуження квартири у АДРЕСА_2. В подальшому договір відчуження зазначеного обєкту нерухомого майна між сторонами не було укладено.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири між сторонами у справі укладений не був, передана ОСОБА_2 ОСОБА_3 грошова сума в розмірі 800 доларів США, яка станом на 25.02.2016 року за офіційним курсом НБУ становить 21 304 грн., є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Згідно довідки НБУ станом на 26.04.2017 року курс долара США становить 2663, 18 гривень за 100 доларів США.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена сума грошових коштів за своєю правовою природою є авансом, а не завдатком, а отже підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того з вини якої сторони не відбулось укладення договору.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладено не було, тому передані позивачем грошові кошти не можуть вважатись завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв'язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.

Крім того інформація з пояснень відповідача про те, що ним не було порушено умови договору авансу спростовуються наданим позивачем доказом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.04.2017 року, відповідно до якого квартира АДРЕСА_3 реалізована 29.10.2015 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 29.10.2015 року та належить на праві власності ОСОБА_4 Зазначене свідчить про те, що квартира була продана відповідачем 29.10.2015 року, тобто до закінчення строку дії договору авансу 01.11.2015 року.

Даним доказом повністю спростовується позиція та доводи відповідача та його представника, щодо відмови та вини позивача у неоформленні договору купівлі-продажу квартири.

Доводи відповідача про відсутність його вини в тому, що договір купівлі-продажу не був укладений, правового значення не мають.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року №6-176цс12, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі зі стягненням, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору сплаченого при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 635, 570, 571 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти передані в якості авансу в сумі 800 доларів США (еквівалент 21304 грн.) та сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ф.Слюсарчук