Справа № 226/438/17
Справа № 226/438/17
Провадження № 2/226/243/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів, в обґрунтування якого вказала, що з 01.12.2012 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29.07.2015 року. У шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею в м.Покровськ Донецької області. За рішенням суду від 23.07.2015 року відповідач сплачує аліменти на утримання дитини та приймає участь у вихованні дитини. Вона разом з відповідачем матеріально утримує та піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Наприкінці 2016 року її рідна сестра ОСОБА_4, яка проживає у м.Москва Російської Федерації, звернулась до неї з пропозицією побачитися, разом із її сином та матір'ю водночас відвідати місце проживання сестри та у червні 2017 року разом з їх родинами відпочити у м.Анапа Російської Федерації. Вона вважає, що відпочинок разом з близькими родичами, оздоровлення дитини буде дуже корисним для їх сина та сприятиме забезпеченню його інтересів і потреб у реалізації соціального та духовного розвитку. Будь-яких обмежень для реалізації права на тимчасовий виїзд за межі України сина не встановлено. Термін відпочинку за кордоном є незначним, припадає на літо, що спонукає її як матір оздоровити дитину. 17.02.2017 року вона уклала договір на туристичне обслуговування з ПП «Бюро подорожувань», за яким країна та місце призначення подорожі - Російська Федерація, м.Анапа, пансіонат «Джемете» з триразовим харчуванням по системі «шведський стіл», термін подорожі з 15.06.2017 року по 30.06.2017 року. Поїзд до пансіонату буде здійснюватися з території України до Російської Федерації м.Москва на поїзді з пересадкою на літак у м.Москва до м.Анапа. Під час знаходження на відпочинку на дитину буде розповсюджуватися медична страховка на загальний страховий стаж - 99000 доларів США. Після відпочинку вона має намір відвідати родичів: рідну тітку та хрещеного дядька сина, які проживають в м.Москва, у зв'язку з чим загальний термін знаходження у Російській Федерації має період з 11.06.2017 року по 05.07.2017 року. Після укладання вказаного договору та отримання путівки вона 13.03.2017 року звернулася до відповідача з листом щодо отримання від останнього згоди на тимчасовий виїзд сина на відпочинок та побачення з родичами. Проте, відповідач ухиляється від отримання вказаного листа. У зв'язку з чим вона 22.03.2017 року у присутності свідків усно повідомила відповідачу про бажання вивозу дитини за кордон, про необхідність отримання згоди відповідача, запропонувавши останньому отримати для ознайомлення всі документи стосовно виїзду, про що був складений відповідний акт. Проте, відповідач відмовився як отримати документи, так і надавати згоду на виїзд дитини за кордон, вказавши, що у дитини є можливість відпочити на території України в м.Одеса, після чого звернувся зі скаргою на її дії до органу опіки та піклування та до поліції. Вважаючи позицію відповідача такою, що шкодить інтересам дитини та не сприяє її гармонійному та всебічному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості, позивач просить суд надати їй дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у її супроводі та без письмової згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 у період з 11.06.2017 року по 05.07.2017 року включно до Російської Федерації; а також дозволити їй оформити документи для тимчасового виїзду їх сина без письмової згоди та супроводу його батька на в'їзд до Російської Федерації у її супроводі на період з 11.06.2017 року по 05.07.2017 року.

Позивач ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, про наполяганні на позові та про свою згоду щодо розгляду справи заочно у разі неявки до суду відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради також до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність та про підтримку вимог позивача у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 01.12.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, якій розірвано на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29.07.2015 року, і є батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини, рішення суду від 29.07.2015 року, рішення виконавчого комітету Покровської міської ради від 17.11.2016 року № 320 про визначення місця проживання дитини сторін разом з матір'ю (а.с.7, 8, 11, 13).

Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 23.07.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Згідно з характеристикою, виданою комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 03.01.2017 року, та довідкою комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м.Покровська Донецької області від 27.01.2017 року позивач ОСОБА_2 має задовільний стан здоров'я, за вказаною адресою проживає з квітня 2015 року разом з матір'ю ОСОБА_8 та сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, родина харакретизується з позитивної сторони (а.с.12, 15).

За рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради від 16.02.2017 року № 53 встановлений порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з встановленням часу відвідування останнього та спільного відпочинку і оздоровлення один раз на рік строком два тижні у присутності матері (а.с.46-49).

Відповідно до акту, складеного 22.03.2017 року мешканцями сусідями, 22.03.2017 року, у період часу з 08.50 год. по 09.20 год. позивач ОСОБА_2 за місцем свого мешкання намагалася вручити відповідачу ОСОБА_2 звернення з проханням про надання дозволу на тимчасовий виїзд їх сина ОСОБА_3 до Російської Федерації в м.Анапу на відпочинок з 11.06.2017 року по 05.07.2017 року. Після того, як відповідач відмовився отримати звернення, позивач усно звернулася до останнього з вказаним проханням, на що той відмовився та покинув місце мешкання позивача (а.с.16).

Згідно з договором від 17.02.2017 року № 3, укладеного між ПП «Бюро подорожувань» та позивачем ОСОБА_2,. остання разом із сином ОСОБА_3 та матір'ю ОСОБА_8 придбала туристичну путівку до пансіонату «Джемете» з триразовим харчуванням за системою «шведський стіл», який розташований у м.Анапа Краснодарського краю Російської Федерації, з терміном подорожі з 15.06.2017 року по 30.06.2017 року, що також підтверджується додатком до договору туристичного обслуговування, договором на обслуговування (путівка) серії НОМЕР_1, ваучером № НОМЕР_3 ПП «Кандагар Тревел» м.Київ, договором страхування серії НОМЕР_2, додатком по договору страхування (а.с.17-18, 19, 20, 21, 22, 23).

13.03.2017 року позивач ОСОБА_2 письмово, цінним листом з повідомленням про вручення, звернулася до відповідача ОСОБА_2 з пропозицією у строк до 23.03.2017 року надати згоду на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у її супроводі з метою оздоровлення, відпочинку та відвідування родичів, з наданням інформації про заплановану поїздку та копій договору на туристичне обслуговування з відповідними додатками (а.с.25, 26, 27, 28).

19.04.2017 року відповідач ОСОБА_2 письмово звернувся до позивача ОСОБА_2 з пропозицією у строк до 15.05.2017 року надати згоду на проходження курса обслідування та реабілітації малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у державному закладі «Український медичний центр реабілітації матері та дитини» Міністерства охорони здоров'я України м.Одеса, на період з 14.06.2017 року по 01.07.2017 року, з наданням довідки комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторія №2 практики-сімейної медицини від 12.04.2017 року, згідно якої ОСОБА_3 перебуває на «Д» обліку з діагнозом: часто та тривало хворіючи дитина, атопічний дерматит, неповна ремісія (а.с.46, 47).

Згідно з довідкою вказаного медичного закладу від 04.04.2017 року дитині сторін рекомендовано оздоровлення на Черноморському узбережжі (а.с.62).

Позивачем також надані документи про те, що її рідна сестра ОСОБА_4 дійно проживає в м.Москва Російської Федерації (а.с.80-86).

Відповідно до ч.2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За приписами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсях їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України постановою № 57 від 27.01.1995 року затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України, відповідно до ч.4 яких виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд з України дітей віком до 16-ти років у супроводі одного з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання такого дозволу.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

З наведених вище доказів вбачається, що позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон України, а останній такого дозволу не надав та чинить у цьому перешкоди. Пропозиція відповідача щодо оздоровлення дитини в м.Одеса після звернень до нього позивача та у той же період часу, який запланований позивачем для виїзду за межі України, вказує на безпідставне зловживання позивачем своїми правами щодо дитини та напружені стосунки, які склалися між сторонами, що є неприпустимим і шкодить інтересам дитини, її всебічному та гармонійному розвитку.

Сатттею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тобто, законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою.

З урахуванням вищезазначених обставин суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача і надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Російської Федерації без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 в супроводі матері ОСОБА_2 на період часу з 11.06.2017 року по 05.07.2017 року, оскільки виїзд дитини за межі України до своїх близьких родичів і на оздоровлення до Черноморського узбережжя є доцільним з точки зору її розвитку і лікування, а невмотивована відмова батька дитини у наданні дозволу перешкоджає оформленню належних документів для виїзду за кордон. При цьому право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини жодним чином не порушується і не обмежується.

Що стосується вимги позивача про надання їй дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду її сина за кордони України, суд вважає, що вони є такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Обгрунтовуючи цю вимогу, позивач послалася на ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», відповідно до якої документами, що надають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Між тим, вказана норма Закону на теперішній час викладена в редакції Закону України № 1474-VIII від 14.07.2016, якою виключено із переліку документів, що надають право на виїзд з України, проїзний документ дитини.

Також з 01.04.2015 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 682 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», якими було передбачено, що за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

У зв'язку з цим Державна міграційна служба України з 01.04.2015 року припинила виготовлення проїзних документів для виїзду дітей за кордон.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 07.05.2014 року, право на виїзд з України і в'їзд в Україну дає паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який має право отримати кожен громадянин України. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

Відповідно до п.20 вказаного Порядку оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється: 1) особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі її особистої заяви-анкети; 2) особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників.

З огляду на приведені норми вимога позивача щодо надання дозволу на оформлення документу для виїзду дитини за кордон без згоди батька є такою, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213, 294, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів задовольнити частково.

Надати дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у супроводі його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та без письмової згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, у період з 11 червня 2017 року по 05 липня 2017 року включно до Російської Федерації.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2017 року.

Суддя Ж.Є.Редько