АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/3491/15-ц Головуючий в І інстанції Кусік І.В.
Номер провадження №22-ц/791/129/2017 р. Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року лютого місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк», Банк) та ОСОБА_6 21.04.2008 р. було укладено кредитний договір за умовами якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 26 085 доларів США терміном до 21.04.2023 року, а відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки в строки, встановлені кредитним договором.

Банк взяті на себе зобов'язання по кредитному договору виконав в повному обсязі, у той час як ОСОБА_6 обов'язок щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, про що свідчить наявна заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10.08.2015 року складає 102 925,07 дол. США грн.

Враховуючи зазначене, просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 21.04.2008 року у розмірі 102 925,07 доларів США, що за курсом 21,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.08.2015 року еквівалентно 2 169 660,45 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 подала на рішення апеляційну скаргу і, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі просила рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 21.04.2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № HEH2GK, за умовами якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 26 085 дол. США на строк до 21.04.2023 року (а.с.7-10).

Відповідно до п.2.2.4 кредитного договору відповідач зобов'язується погашення кредиту здійснювати в порядку, сумах і в строки, передбачені п.8.1 та п.2.3.3.

Згідно п.3.1 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.8.1 змінної частини даного договору.

Так, за п.8.1 щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 349,37 дол. США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Пунктом 8.1.2 кредитного договору сторони визначили, що у разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі) в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Пунктом 5 договору передбачена відповідальність сторін.

Зокрема, у п.п.5.1 зазначено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4 договору за кожен день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Підпунктом 5.3 договору обумовлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на тридцять днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову.

У підпункті 5.4 передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язання, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконане позичальником. Термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю п'ять років.

Як вбачається із розрахунку Банку, перше порушення умов кредитного договору ОСОБА_6 допустив у червні 2008 року, а з жовтня 2008 року взагалі припинив повертати банку кредитні кошти.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17 травня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором HEH2GK від 21.04.2008 р., яка утворилась станом на 03.01.2012 року в розмірі 51524, 08 дол. США звернено стягнення на предмет іпотеки - належні ОСОБА_6 будинок та земельну ділянку, які знаходяться у м. Херсоні, сел. Комишани, вул. Чапаєва, 21 (а.с. ) шляхом продажу їх банком від імені відповідача та висилено відповідача та проживаючих з ним осіб з будинку. Сторони не заперечують, що рішення суду щодо продажу іпотечного майна на даний час не виконано. Дана обставина підтверджується також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.73).

Станом на 10.08.2015 року заборгованість по кредитному договору HEH2GK від 21.04.2008 р. становить 102 925,07 дол. США, що за курсом 21,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.08.2015 року становить 2 169 660,45 грн., яку складає: сума заборгованості за кредитом 25 192,10 дол. США, сума заборгованості по процентам за користування кредитом 21 107,82 дол. США, сума заборгованості по комісії за користування кредитом 1 540,23 дол. США, сума пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 50 17,43 дол. США, а також штрафи відповідно до умов договору (а.с.3-6).

За ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, у звязку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, строк повернення кредиту змінився на останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 днів, у відповідача виник обовязок повернення кредитних коштів та сплати інших передбачених договором сум.

Доводи апелянта щодо безпідставного незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин строку позовної давності не грунтуються на законі.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право.

Статтею 264 ЦК закріплено підстави переривання строку позовної давності.

1. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

2. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

3. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У відповідності до статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Із судового рішення від 17 травня 2012 року, яке на даний час є чинним, вбачається, що на початку 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором HEH2GK від 21.04.2008 р., яка виникла станом на 03 січня 2012 року, і цим зверненням строк позовної давності перервав.

У даній справі Банк звернувся з позовом у вересні 2015 року, тобто в межах обумовленого сторонами у кредитному договорі п'ятирічного строку позовної давності.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком районного суду і вважає, що немає підстав для застосування строку позовної давності до основного зобов'язання, яке виникнуло у ОСОБА_6 перед кредитором .

Разом з тим, визначаючи розмір неустойки, яка нарахована Банком за невиконання умов договору, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за умовами договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язання, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконане позичальником.

Колегія суддів вважає, що підлягає стягненню неустойка, яка нарахована Банком за три роки до звернення до суду, тобто з серпня 2012 р. по серпень 2015 р. і за розрахунком Банку (а.с.4-5) пеня за цей період нарахована у сумі 34 813, 43 дол. США (50 207, 38 15 393, 95) що у гривневому еквіваленті складає 733 130, 36 грн. (за курсом 21,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.08.2015 року).

Отже рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення загальної суми заборгованості зі 102 975 дол. США до 52 752, 64 дол. США (відрахування пені, яка знаходиться поза межами строку позовної давності і переведення пені, яка нарахована в межах трьохрічного строку в сумі 34 813, 43 дол. США в гривневий еквівалент).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник апелянта не заявляла клопотання про витребування доказів на підтвердження факту отримання її довірителем кредиту в розмірі 26085 дол. США і з цією сумою погодилась. Крім того, доводи апелянта щодо доведеності розміру отриманого відповідачем кредиту перевірялись судом першої інстанції, досліджувалась кредитна справа, з якої було встановлено, що 25 000 дол. США було зараховано на підставі заяви на видачу готівки на відповідний рахунок (а.с.139), 750 дол. США було зараховано банком на сплату винагороди за надання фінансового інструменту в момент надання кредиту, 210 дол. США спрямовано банком на страхування майна (а.с140-142) і 125 дол. США на особисте страхування (а.с.143-144).

Таким чином підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», а відповідно і для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 209 ч.3, 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2016 року змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з 102 975 дол. США до 52 752,64 дол. США та 733 130,36 (пеня) грн., що у гривневому еквіваленті разом складає 1845 156,01 грн.

Зменшити судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з 32 544,91 грн. до 18 452,09 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 21 лютого 2017 року

Рішення набрало законної сили 16 лютого 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання ОСОБА_4