ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1495/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2017 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліметів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліметів. Позовні вимоги мотивовані тим, що в Службі у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебуває неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Матір дівчинки, ОСОБА_5 померла, а батько ОСОБА_2 засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.09.2013 року, звільнений з місць позбавлення волі 16.09.2016 року. Розпорядженнями Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 467 від 08.09.2009 року та № 37 ГК від 26.04.2011 року опікуном над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначено ОСОБА_3. На даний час дитина проживає з опікуном та знаходиться на її повному утриманні. Повернувшись з місць позбавлення волі та на даний час відповідач свої батьківські обов'язки не виконує, про стан здоров'я, фізичний та духовний та моральний розвиток доньки не піклується, участі в її вихованні не бере, кошти на утримання дитини не надає, жодного разу з часу звільнення з місць позбавлення волі відповідач не відвідував доньку за місцем її постійного проживання. На даний час дитина з відповідачем не бачаться, батько сам, з власної волі не виявляє бажання виховувати своєї доньки, бачитись та спілкуватися з нею, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду позовом та просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2. Також позивач звернувся до суду з позовною вимогоюпро стягнення аліментів та просив стягнути із ОСОБА_2аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на дитину. Вказує, що відповідач як батько дитини повинен виконувати свої обов'язки щодо утримання доньки та надавати належну матеріальну допомогу на її утримання, у зв'язку з чим позивач звернувсядо суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. В матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява відповідача від 01.10.2016 року, зареєстрована в реєстрі за № 4-609 в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, справу просить слухати у його відсутність.

В судовому засіданні третя особа - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.

Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступні обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, в службі у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебуває неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Матір дівчинки, ОСОБА_5 померла, а батько ОСОБА_2 засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.09.2013 року, звільнений з місць позбавлення волі 16.09.2016 року.

Розпорядженнями Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 467 від 08.09.2009 року та № 37 ГК від 26.04.2011 року опікуном над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначено ОСОБА_3.

Як вбачається із матеріалів справи, на даний час дитина проживає з опікуном та знаходиться на її повному утриманні.

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 17.01.2017 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінила прізвище на «ОСОБА_4».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування.

А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає.

Водночас Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.10.2016 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що відповідач з дня звільнення з місць позбавлення волі відповідач жодного разу не звернувся до органу опіки та піклування з метою повернення йому дитини на виховання та утримання. На даний час дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з опікуном ОСОБА_3 Крім того, ОСОБА_2 05.01.2016 року надав нотаріально засвідчену заяву в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та стан здоров'я дитини, її матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього аліментних та зобов'язань матеріального характеру та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 155, 164, 165, 180, 181, 183, 184, 191 ч. 1 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10-11, 57-60, 169, 174, 209, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліметів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів ) на дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА