Справа № 750/9935/16-ц Провадження № 22-ц/795/302/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Литвиненко І. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.,
суддів:ЛАКІЗИ Г.П., СКРИПКИ А.А.,
при секретарі:Шевченко М.О.
за участю:ОСОБА_4, ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди, третя особа - комунальне підприємство «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 19823 грн. та 1000 грн моральної шкоди, а всього 20823 грн. Компенсовано ОСОБА_4 за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір в сумі 611 грн 83 коп, що сплачений при подачі позову 20 жовня 2016 року та 01 листопада 2016 року. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи, недослідження та ненадання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та не сприяння повному, об'єктивному, неупередженому розгляду справи, що призвело до ухвалення судом незаконного та необґрунтованого рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

За доводами заявника стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 19823 грн. занадто перебільшена, а звіт про оцінку вартості відшкодування матеріальних збитків не є належним доказом по справі.

ОСОБА_5 вказує на те, що є інвалідом війни, часто вимушений проходити стаціонарні лікування, тобто перебуває у важких матеріальних умовах, а тому стягнення збитків у повному обсязі поставлять його у вкрай важке матеріальне становище.

В запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача внаслідок залиття квартири позивачці було заподіяно як матеріальну, так і моральну шкоду.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає зібраним по справі доказам і нормам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що 05 серпня 2016 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, квартиронаймачем якої є ОСОБА_4

Факт залиття квартири позивачки зафіксовано актом про залиття квартири від 08 серпня 2016 року, складеного комісією працівників КП «ЖЕК-10», у якому зазначено, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося 05 серпня 2016 року, у зв'язку з несправністю гарячої води у туалеті квартири АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_5

Сам факт залиття квартири 05 серпня 2016 року не заперечував і відповідач.

Звітом про оцінку вартості збитку, виконаним 19 вересня 2016 року ПП «Експертною фірмою «Експерт-Плюс» встановлено, що загальна вартість збитку заподіяного внаслідок залиття квартирі АДРЕСА_1, в якій мешкає ОСОБА_4, становить 21713,16 грн.

Відповідно до статей 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, а тягар утримання майна лежить саме на власникові.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Вирішуючи спір, районний суд ґрунтовно виходив з того, що факт залиття квартири ОСОБА_4 з вини ОСОБА_5 (несправність вентиля гарячої води у квартирі відповідача) підтверджується наявними у справі доказами та не спростовано останнім , у зв'язку із чим, обґрунтовано, в силу ст.ст. 1166, 1192 ЦК України частково задовольнив позов.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, районний суд вірно виходив із того, що звітом про оцінку, складеним 19 вересня 2016 року ПП «Експертною фірмою «Експерт-Плюс» вартість збитку заподіяного внаслідок залиття квартири ОСОБА_4 встановлена в сумі 21713,16 грн., проте остання не довела факту пошкодження залиттям килимових покриттів на суму 1890 грн., тому дійсний розмір матеріальної шкоди становить 19823 грн.

Є необґрунтованими доводи заявника про те, що стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 19823 грн. є занадто перебільшеними, оскільки доказів, які б спростовували зазначений розмір матеріальної шкоди відповідач не навів, хоча такий обов'язок на нього покладено відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України. Крім того, судом першої інстанції пропонувалось сторонам провести експертизу, від проведення якої відповідач відмовився.

Посилання заявника на те, що звіт про оцінку майна, складений ПП «Експертною фірмою «Експерт-Плюс» не є належним доказом по справі спростовується наявними у справі доказами, зокрема, сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності, виданим Фондом державного майна України 16 грудня 2013 року на оцінку ПП «Експертною фірмою «Експерт-Плюс» об'єктів у матеріальній формі.

Доводи ОСОБА_5 про те, що він є інвалідом війни, часто вимушений проходити стаціонарні лікування, тобто перебуває у важких матеріальних умовах, а тому стягнення збитків у повному обсязі поставлять його у вкрай важке матеріальне становище не можуть бути підставою для скасування рішення суду та звільнення відповідача від відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Також суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦПК України, обгрунтовано виходив з того, що в результаті залиття квартири ОСОБА_4 відбулося пошкодження майна, остання змушена була змінити свій звичний спосіб життя, займатись питаннями ремонту квартири, відшукуванням на це коштів та, виходячи з принципів виваженості, розумності і справедливості, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 1000 грн. моральної шкоди.

За викладених обставин, оскільки рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не містять достатніх і обгрунтованих підстав для його скасування, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: