Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С. Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф» до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф» (далі - ОСББ «Люстдорф») звернулося до суду з заявою до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 14 733 грн 09 коп. за період з жовтня 2012 року по грудень 2015 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року, ОСББ «Люстдорф» відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за по оплаті житлово-комунальних послуг, на підставі п. 2 ч. 3 ст.100 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані ухвали та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявник разом з безспірними вимогами просить видати наказ на суму заборгованості поза межами строку позовної давності, що вказує на спір про право. Разом з тим, суд апеляційної інстанції погодився із доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції положень ч. 6 ст. 100 ЦПК України, однак вказав, що таке порушення не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, так як таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг або інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Зокрема, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, тому така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Ураховуючи наведене, посилання суду на те, що в цьому випадку існує спір про право щодо строків позовної давності є обґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги не впливають на законність постановленої судом першої інстанції ухвали, оскільки недотримання судом першої інстанції положень ч. 6 ст. 100 ЦПК України, щодо вирішення питання підсудності заяви про видачу судового наказу Київському районному суду м. Одеси, на що правомірно звернув увагу апеляційний суд, не впливає на вирішення питання про видачу судового наказу, так як підстави для його видачі відсутні.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань(ч. 2 ст. 337 ЦПК України).

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, а наведені у касаційній скарзі недоліки при розгляді справи не впливають на суть ухвалених рішень і висновків судів не спростовують. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді касаційної інстанції не встановлено.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, так як вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська