провадження № 2/631/150/17
справа № 631/1499/16-ц
19 січня 2017 року смт. Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Трояновської Т.М.
за участю секретаря судового засідання Євсюкової О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_1 звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 12 вересня 2012 року по вересень 2014 року вона перебувала в цивільному шлюбі зОСОБА_2. Від даного відносин сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний момент проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, ухиляється від покладеного обовязку утримувати дитину, матеріальну допомогу добровільно не надає.
Згідно розпорядження керівника апарату суду № 184 від 24.10.2016 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 27.10.2016 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т.М., у зв'язку із закінчення терміну повноважень судді Покальчука Ю.М. відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 22.09.2016 року № 1600-VІІІ, у провадження якого перебувала вказана справа
Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та день слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку відповідно до ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується не надав.
Суд, за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Сторони по справі проживали однією сімєю та вели спільне господарство, без реєстрації шлюбу. 08.01.2013 року у них народилася донька ОСОБА_3, яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.
Згідно копії свідоцтв про народження ОСОБА_3 серії 1-ВЛ № 307844, виданого Мелихівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 22 січня 2013 року, батьком дитини зазначеноОСОБА_2.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач з сімєю не проживає з вересня 2014 року, ухиляється від покладеного обовязку утримувати дитину, матеріальну допомогу добровільно не надає.
З цього приводу суд зазначає, що ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч. 8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі.
На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач на адресу суду не надав належних та допустимих доказів стосовно наявності у нього на утримання інших дітей або непрацездатних батьків, а також інформацію щодо свого стану здоровя та матеріального становища, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів.
З огляду на вище викладене, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільна дітина сторін проживає разом із позивачем, відповідач не надає допомоги на її утримання, має задовільний стан здоровя, є особою працездатного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 16.08.2016 року.
Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.
З огляду на вище викладене, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 180,181 183, 191 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 15, 57-61, 88, 208, 209, 213-215, 218, 224-226,367 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2016 року до досягнення дитини повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) 00 коп у дохід держави.
В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення суду підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Трояновська Т.М.