Єдиний унікальний номер 242/4610/16-ц Номер провадження 22-ц/775/813/2017
Єдиний унікальний номер 242/4610/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/813/2017
Головуючий у 1 інстанції Капітонов В.І. Доповідач Біляєва О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Біляєвої О.М.,

суддів Кішкіної І.В, ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Бахмуті апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області, третя особа Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради, про стягнення щомісячних страхових платежів,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 предявив даний позов до відповідача, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він має право на щомісячні страхові виплати у звязку зі смертю батька, які були призначені йому Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ворошиловському районі м. Донецька.

З 30 червня 2015 року він перебував на обліку як переміщена особа з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення; у звязку з цим та продовженням ним навчання відповідач нарахував та виплатив заборгованість з щомісячних платежів за період з жовтня 2013 по травень 2015 року у розмірі 37957 грн. 94 коп.

У лютому 2016 року він надав відповідачу довідку про навчання в учбовому закладі, проте Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області відмовило у проведенні виплати страхових платежів з тих підстав, що позивач не подовжив довідку про взяття на облік переміщеної особи на наступний строк.

Посилаючись на те, що на його думку відмова відповідача є такою, що порушує його право на відшкодування шкоди у звязку з втратою годувальника та суперечить діючому законодавству, просив стягнути з Фонду заборгованість за щомісячними страховими виплатами за період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2016 року в загальній сумі 25000 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2017 року позов задоволений частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області на користь ОСОБА_2 щомісячні страхові виплати за період з червня 2015 року по грудень 2015 року у розмірі 13746 грн. 20 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Вирішено питання з розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначає, що задовольняючи частково позов, суд не урахував, що відповідач не приймав рішення про продовження раніше призначеної ОСОБА_2 щомісячної страхової суми у спірний період з тих підстав, що на час звернення позивача до відділення він згідно із довідкою з учбового закладу не навчався. Також суд не урахував, що довідка про продовження навчання у цей період надійшла до відділення 18 лютого 2016 року, тобто у період, коли довідка про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, була недійсною.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_2 та Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради у судове засідання не зявилися; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку позивачу SMS-повідомлення; телефонограмою (ас. 72, 73-74). Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради подало клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до вимог частини другої ст. 305 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області без законних підстав не виплатив страхові виплати за період з червня по 30 грудня 2015 року позивачеві, який у цей період продовжував навчання і був зареєстрований як переміщена особа з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції.

Відмовляючи у стягненні страхових платежів з 31 грудня 2015 року по 30 червня 2016 року, суд мотивував висновок тим, що в установленому порядку ОСОБА_2 не підтвердив факт переміщення з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції.

Рішення в частині відмови у задоволенні решти вимог сторонами не оскаржено.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів зробила наступний висновок.

Судом установлено, що ОСОБА_2 з 01 квітня 2001 року перебуває на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові; має зареєстрований страховий випадок втрата годувальника з датою початку виплат 18 березня 1995 року (ас. 12, 42).

Відповідачем були призначені страхові виплати, перерахування яких зупинено з червня 2015 року (ас. 43).

Ці обставини відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області не спростувало.

Призначення і виплата страхових виплат потерпілим на виробництві внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у відповідності із Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105 «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідно до вимог ч. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселились з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Необхідно зазначити, що згідно зі статтею 14 Закону України від 20 березня 2003 року «Про боротьбу з тероризмом» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 червня 2014 року), у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасові обмеження прав і свобод громадян.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» установлено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Постановою Національного банку України від 23 липня 2014 року № 436 на території Донецької та Луганської областей з 24 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи.

Постановою від 06 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» Національний банк України зобов'язав банки України, небанківські установи та національного оператора поштового зв'язку, які є учасниками платіжних систем, призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, встановлений постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 6/26451.

У пункті 2 Розділу І та пункті 1 Розділу 3 вказаної Постанови зазначено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування).

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIII, Закону України від 16 вересня 2014 року № 1680- VIII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» м. Донецьк Донецької області визнано тимчасово окупованою територією.

Тобто, особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту та взяття на облік, що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Суд установив, що ОСОБА_2 звертався з заявою про виплату щомісячних страхових виплат до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Селидові Донецької області за новим місцем проживання. Також позивачем доведено, що він відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року, звертався до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення та ставав на облік як внутрішньо переміщена особа.

Той факт, що ОСОБА_2 перебував на обліку як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, підтверджується як довідкою від 30 червня 2015 року № НОМЕР_1, так і листом Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради від 05 травня 2016 року; а також постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Селидові Донецької області про продовження раніше призначеної, але не виплаченої, щомісячної страхової виплати особі, яка має на це право у разі смерті потерпілого (ас. 9, 23, 42).

Установивши, що у спірний період (червень 2015 року 30 грудня 2015 року) ОСОБА_2 продовжував навчання за денною формою (ас. 10-11), не досяг 23 років, перебував на обліку як переміщена особа, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області порушило права позивача, який перемістився з тимчасово неконтрольованої владою України території, не сплативши страхові виплати, а тому є підстави для часткового задоволення позову.

Доводи скарги щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача певних сум з червня по 30 грудня 2015 року виходячи з надходження відомостей про продовження навчання у лютому 2016 року, тобто після закінчення строку дії довідки про взяття на облік переміщеної особи, колегія суддів відхиляє.

Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (у редакції на момент настання страхового випадку), а саме стаття 33, передбачав, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами, зокрема, є діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Аналогічні положення містить чинна редакція статті 41 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Установивши сукупність необхідних умов для права на одержання щомісячних страхових виплат у період з червня по 30 грудня 2015 року, суд правомірно визнав, що надходження документа, що підтверджує факт продовження навчання, після закінчення строку дії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, само по собі не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права позивача у спірний період, тобто у період, коли позивач перебував на обліку як переміщена особа.

Висновок суду не суперечить правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-51цс17.

За таких обставин апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення в оскарженій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог сторонами не оскаржено; у звязку з цим апеляційний суд не перевіряв його законність й обґрунтованість.

Разом з тим, установивши, що суд першої інстанції при ухваленні рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, апеляційний суд відповідно до вимог частини третьої статті 303 ЦПК України виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Так, розподіл судових витрат врегульований статтею 88 ЦПК України.

Пунктом другим частини першої ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, що діяла на час предявлення у жовтні 2016 року ОСОБА_2 даного позову, було передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи.

Згідно з матеріалами справи, предметом та підставою позову є відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичною особою. Отже, позивач звільнений від сплати судового збору, тому відсутні підстави для відшкодування понесених ним судових витрат за рахунок держави.

Крім того, стягуючи судовий збір на користь позивача з Державної казначейської служби України, суд не урахував, що Державна казначейська служба України не є стороною у справі та не залучена до участі у справі в якості третьої особи.

За таких обставин колегія суддів скасовує рішення в частині стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 сплаченого судового збору у сумі 303 грн. 05 коп.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 309, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 залишити без змін; в частині стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 сплаченого судового збору у сумі 303 грн. 05 коп. скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді І.В.Кішкіна

ОСОБА_1