Справа № 222/1442/16-ц
Провадження № 2/222/12/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

cудді Доценко С.І.,

при секретарі Болбат Н.І.,

за участі:

представника позивача Шулікова І.А.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до укладеного договору № б/н від 17.01.2012 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інші витрати. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач погодився з умовами договору та зобов'язався сплачувати кредит та погашати відсотки за користування кредитом щомісяця, але дану вимогу не виконав. Загальна заборгованість відповідача станом на 31.08.2016 року становить 32180,96 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 2047,77 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 24474,57 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3650 грн. та штрафів в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1508, 62 грн. (процентна складова), яку у добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Шуліков І.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він особисто кредит не отримував, а договір про надання послуг не підписував. Окрім того, вважає, що на момент розгляду справи позивачем пропущені строки позовної давності та безпідставно банком змінювався кредитний ліміт. Крім того, банком нараховані пеня та штрафи, при тому що він зареєстрований та постійно проживає в зоні АТО, що забороняє банкам нарахування цим сум. Просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на підставі заяви про отримання кредиту від 17.01.2012 року та фотографії із зображенням відповідача з продуктом банку - банківською картою, ОСОБА_2 уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір б/н від 17.01.2012 року, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача в заяві. За «Умовами та правилами надання банківських послуг», погодженими сторонами, банк залишив за собою право за власним бажанням змінювати кредитний ліміт.

Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.01.2012 року ОСОБА_2 станом на 31.08.2016 року має заборгованість за кредитом в сумі 32180,96 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 2047,77 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 24474,57 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3650,00 грн. та штрафів: 500 гривень (фіксована частина), 1508,62 гривень (процентна складова).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Статтями 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ст. 530 ч.1 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів банку», отримав кредитну картку та використовував, згідно умов договору, але не виконав свої зобов'язання перед банком.

Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості по пені, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, тому що за загальним правилом (ст. 258 ЦК України) позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В ст. 261 ЦК України зазначено , що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із виниклих правовідносин вбачається, що прострочка по кредиту виникла 01.06.2013 року і саме з цього часу позивачу стало відомо про порушення свого права. Тому пеня може бути розрахована не більше ніж за останній рік.

Суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року.

Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

В пункті 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік нанесених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.20 ч.1 цього Розпорядження Володарський район Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження №1053-р від 30 жовтня 2014 року.

Проте, згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 07 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1, тобто постійно проживає у зоні АТО, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що термін дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Даний Закон набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, опублікований 14 жовтня 2014 року в газеті «Голос України» № 197.

Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону нараховані: пеня в сумі 3650,00 грн. та штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1508, 62 грн. (процентна складова), а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Таким чином, враховуючи, що відповідачу ОСОБА_2 було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов'язань, але ж на вимоги Банку він не відреагував, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.01.2012 року, яка утворилась станом на 31.08.2016 року в розмірі 26522,34 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 2047,77 грн. і заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 24474,57 грн., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем при звернені до суду по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Однак, враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 82,42%, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1135,75 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-61, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 526, 530, 610, 611, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (розрахунковий рахунок № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 17.01.2012 року, яка утворилась станом на 31.08.2016 року в сумі 26522 (двадцять шість тисяч п'ятсот двадцять дві) гривні 34 копійки, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2047 (дві тисячі сорок сім) гривень 77 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 24474 (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят чотири) гривні 57 копійок та сплати судового збору в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п'ять) гривень 75 копійок, а всього 27 658 (двадцять сім тисяч шістсот п'ятдесят вісім) гривень 09 копійок.

В решті позову відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений 27.02.2017 року.

На рішення може бути подана апеляція через Володарський районний суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом 10 днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні при його проголошення - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя С.І. Доценко