Провадження № 2/201/617/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

16 лютого 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря Гоц Г.Ю., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Перспектива», Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10», третя особа Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства від 15.05.2009, укладеного між ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент», визнання недійсним договору оренди газопроводу від 26.09.2016, укладеного між ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10», витребування від ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» частини нежитлового приміщення № 36 поз. 1, 2 загальною площею 78,4 м.кв на першому поверсі в житловому комплексі «Бельведер» літ. А-12 в будинку № 10 по вулиці Архітектора Дольника в місті Дніпро та припинення права власності ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» на частину даного нежитлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася із позовом до ТОВ «Перспектива Інвестмент», ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива», ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10», визначивши третьою особою ПАТ «Дніпрогаз», про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства від 15.05.2009, укладеного між ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент», визнання недійсним договору оренди газопроводу від 26.09.2016, укладеного між ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10», витребування від ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» частини нежитлового приміщення № 36 поз. 1, 2 загальною площею 78,4 м.кв на першому поверсі в житловому комплексі «Бельведер» літ. А-12 в будинку № 10 по вулиці Архітектора Дольника в місті Дніпро та припинення права власності ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» на частину даного нежитлового приміщення.

В обґрунтування позову зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. Шаумяна, перейменована розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 19.02.2016 № 71-р), що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 17.12.2001, виданим за рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 18.05.2000 № 996.

Посилається на рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 у справі № 1-2/2004 та від 09.11.2011у справі № 1-22/2011 якими визначено, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Підтвердженням права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення ОСББ, вступу до нього.

В жовтні 2016 року позивач дізналася, що допоміжні приміщення та технічне обладнання будинку, які належать їй на праві спільної сумісної власності, відчужено третім особам та в подальшому передано в оренду.

Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна станом на 20.11.2015, у приватній власності ТОВ «Перспектива Інвестмент» перебуває житловий комплекс «Бельведер» (м. Дніпро, вул. Арх. Дольника (колишня Шаумяна), буд. 10: літ.А-12 для обслуговування мешканців (за винятком квартир і нежитлових приміщень осіб, які брали участь на паях у будівництві): в підвалі приміщення №34 поз. 2-7, приміщення №39 поз. 2-16, поз. ХІV-1, XIV-2, на першому поверсі приміщення №34 поз.1, поз. І-1,1-2,1-3,1-4,1-5,1-6,1-8,1-9, на другому поверсі поз. II-1, ІІ-2, ІІ-3, ІІ-4, ІІ-5, ІІ-6, на третьому поверсі поз. ІІІ-1, ІІІ-2, ІІІ-3, ІІІ-4, ІІІ-5, ІІІ-6, на четвертому поверсі поз. ІV-1, IV-2, IV-3, IV-4, IV-5, IV-6, на п'ятому поверсі поз. V-1, V-2, V-3, V-4, V-5, V-6, на шостому поверсі поз. VІ-І, VI-2, VI-3, VI-4, VI-5, VI-6, на сьомому поверсі поз. VІІ-1, VII-2, VII-3, VIІ-4, VІІ - 5, VII-6, на восьмому поверсі поз. VII І-1. V1II-2. VII1-3, VIII-4, VIII-5, VIII-6, на дев'ятому поверсі поз.ІХ-1. ІХ-2, ІХ-3, ІХ-4, ІХ-5, ІХ-6, на десятому поверсі поз. Х-1, Х-2, Х-3, Х-4, Х-5, Х-6, на одинадцятому поверсі поз. ХІ-1. ХІ-3. ХІ-4, на дванадцятому поверсі приміщення № 38 поз. 1, 2, поз. ХІІ-1, ХІІ-2, ХІІ-3, XIІ-4, в мезонині поз. ХІІІ-1, XІІІ-2, ХІІІ-3, XIIІ-4, всього загальною площею 940,4 кв.м; в підвалі 563/1000 частин приміщення №39 поз.1, площею 771,6 кв.м, ганок літ.а, приямок літ.а (1), вхід у підвал літ.а (2), приямок літ.а (3), приямок літ.а (4), ганок літ.а (5), ганок літ.а (6), № 1-3, 6, 7, 10-12 огорожа, № 8, 9-підпірна стінка, І, ІІ-мостіння.

В переліку даного майна відсутнє нежитлове приміщення № 36 загальною площею 78,4 м.кв., розташоване на першому поверсі цього ж будинку.

Приміщення № 36 має 7 позицій. Позиції 3, 4, 5, 6 та 7 загальною площею 144,2 м.кв. належать на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2005. А позиції 1 та 2 загальною площею 78,4 м.кв - є холом будинку та згідно листа від 21.04.2006 № 29 ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1», що збудувало будинок, є приміщенням загального користування та не підлягає відчуженню.

Позивач зазначає, що початку вересня 2016 року до ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» звернулося ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива», яке повідомило, що є власником приміщення № 36 поз. 1, 2 загальною площею 78,4 м.кв, тобто, холу будинку, і зажадало від ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10», членом якого є позивач, звільнення цього приміщення або укладення договору оренди з перерахуванням на користь ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» орендних платежів у розмірі 180,00 грн. за 1 м.кв.

З пояснень керівництва даної компанії хол придбано у ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» за договором купівлі-продажу від 15.07.2016, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2016.

Позивач вважає, що хол, який є допоміжним приміщення. В холі будинку розміщено пост охорони будинку та до нього виведено комунікації, що забезпечують керування будинком (пульт протипожежної сигналізації, охорони, керування вїзними воротами тощо).

відчужено із порушенням вимог чинного законодавства.

З договору купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства, укладеного 15.05.2009 між ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент» вбачається, що загальна вартість частини нежитлового приміщення № 36 поз. 1, 2 загальною площею 78,7 м.кв на першому поверсі в житловому комплексі «Бельведер» літ. А-12 складає 8 724,13 грн.

Водночас, між ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ОСББ 26.09.2016 укладено договір оренди газопроводу, яким передано в оплатне користування газопровід та газове обладнання, призначене для транспортування природного газу споживачам житлового комплексу «Бельведер».

Згідно із п. 1.4 договору газопровід та газове обладнання належить на праві власності ТОВ «Перспектива Інвестмент». Однак це не підтверджено жодними документами.

ПАТ «Дніпрогаз» надано відповідь 07.06.2016 за № 5029/2-2, де вказано, що замовником будівництва газопроводу, прокладеного до житлового будинку № 10 по вул. Архітектора Дольника (колишня ІІІаумяна) виступав ТОВ «Перспектива Інвестмент».

Через місяць ПАТ «Дніпрогаз» надіслало іншого листа від 08.07.2016 № 5841/2-2, яким визнало помилковість тверджень у попередньому листі та вказало, що замовником технічних умов на газифікацію будинку виступало ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1».

З цього листа слідує, що ТОВ «Перспектива Інвестмент» набув права власності на газопроводи середнього та низького тиску на підставі договору купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства укладеного між ТОВ «БФ «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент».

Будівництво самого житлового будинку було закінчено у 1999 році та будинок введено в експлуатацію рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 661/2 від 16.03.2000. В той час як ТОВ «Перспектива Інвестмент» зареєстроване лише 06.02.2002. Отже, на момент зведення будинку та введення його в експлуатацію ТОВ «Перспектива Інвестмент» ще не існувало, а тому він не міг бути ані замовником будівництва газопроводу, ані його власником чи балансоутримувачем.

Зі змісту договору купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства від 15.05.2009 між ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент» не вбачається, що газопроводи, прокладені до житлового будинку № 10 по вул. Архітектора Дольника, перейшли у власність ТОВ «Перспектива Інвестмент».

Очевидно, що технічне обладнання будинку - ліфти, сміттєпроводи, система водопостачання та водовідведення, тепло-, газо- та електропостачання, система протипожежної автоматики, система опалення, димо- та газовідведення, радіо та телеантени колективного користування, водостічні труби, шахти, блискавковідводи, пожежні драбини тощо віднесено до допоміжних приміщень будинку, його конструктивних елементів і технічного обладнання.

Отже, частина газопроводу є власністю всіх співвласників, а не ТОВ «Перспектива Інвестмент» одноособово.

З наведених підстав, позивач вважає, що є порушенням її законного інтересу як співвласника передання частини газопроводу в оренду за відплатним договором.

Посилаючись на рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004, яким розтлумачено поняття «охоронюваний законом інтерес», зазначає, що відповідачі ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» своїми діями утруднюють реалізацію прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласниками багатоквартирного житлового будинку, оскільки позбавляють їх права користуватися холом, через який всі мешканці входять у будинок.

Відповідачі ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10», уклавши договір оренди газопроводу на оплатній основі без згоди позивача та інших співвласників, фактично перенесли витрати на оренду на всіх власників житлових та нежитлових приміщень, у т.ч. й на позивача.

Охоронюваний законом інтерес полягає в тому, що спільне майно багатоквартирного будинку, за умови відсутності реєстрації його за відповідачами ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» мало б знаходитися у спільній власності позивача та інших власників житлових та нежитлових приміщень будинку. Натомість, наявність такої реєстрації, по суті, позбавила позивача права спільної сумісної власності на майно та є перешкодою для використання його у власних інтересах та інтересах інших співвласників.

Позивач зазначає, що статтею 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні шахти та інші технічні приміщення).

Віднесення приміщень до допоміжних приміщень, передбачалось і наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.04.1996 № 28/389 «Про затвердження Типового статуту обєднання (товариства) співвласників багатоквартирного будинку» (втратив чинність на підставі наказу Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 189/2040 від 17.11.2003) та наказом Держжитлокомунгоспу України від 27.08.2003 № 141 «Про затвердження нового Типового статуту обєднання співвласників багатоквартирного будинку та Типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя».

В розділі IV Типового статуту ОСББ (наказ Держжитлокомунгоспу України від 05.04.1996 № 28/389 «Про затвердження Типового статуту об'єднання (товариства) співвласників багатоквартирного будинку») містився наступний примірний перелік допоміжних приміщень будинку, його конструктивних елементів і технічного обладнання, серед яких є вестибюліі холи.

Відповідно до додатку Б ДБН України («Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення. ДБН В.2.2-15-2005), затверджених наказом Держбуду України від 18.05.2005 № 80 до підсобних приміщень багатоквартирного житловою будинку також віднесені вестибюлі і холи, які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців.

Зазначає, що по суті терміни «хол» та «вестибюль» є синонімами та означають значних розмірів переднє прохідне приміщення у громадській будові або у деяких житлових будинках.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відтак, нежитлове приміщення № 36 поз. 1,2 загальною площею 78,4 м.кв в будинку № 10 по вул. Архітектора Дольника в м. Дніпро, як приміщення загального користування (підсобне приміщення багатоквартирного житлового будинку) належать на праві спільної сумісної власності всім власникам житлових та нежитлових приміщень у будинку та не могло належати на праві власності окремій фізичній чи юридичній особі, в т.ч. й ТОВ «Перспектива Інвестмент».

Те ж саме стосується газопроводу, прокладеного до цього будинку.

Посилаючись на норми ст.ст. 203, 215, 317, 328 ЦК України, зважаючи на те, що ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1», а потім ТОВ «Перспектива Інвестмент» неправомірно набули у власність хол будинку (у останнього було відсутнє право придбавати хол), то дані договорим слід визнати недійсними і витребувати майно у ТОВ «Керуюча компанія» «Перспектива» та припинити його право власності.

Водночас позивач вказує, що не володіє повною та достовірною інформацією про всі обставини відчуження спірного нерухомого майна, тому слід вважати (доки не встановлено інше судом), що ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» є добросовісним набувачем частини нежитлового приміщення.

А тому, додатково посилаючись на норми ст.ст. 321, 655, 658 ЦК України, якими визначено підстави набуття права власності за договорами купівлі-продажу лише того майна, що належить продавцю на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому, зважаючи на те, що спірне майно вибуло з її володіння не з її волі, то на підставі ст. 388 ЦК позивач має право витребувати його із чужого незаконного володіння у ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» як у добросовісного набувача.

На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, надавши аналогічні пояснення.

Представник відповідача - ТОВ «Перспектива Інвестмент» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надав заперечення на позов, в яких відзначив, що позивач, визначаючи себе співвласником, власником квартири у будинку № 10 по вул. А.Дольника, 10 у м. Дніпро, оспорюючи право власності ТОВ «Перспектива Інвестмент» на нежитлові приміщення, які розташовані у даному будинку, оспорюючи договори купівлі-продажу частини сукупних валових активів, договір оренди газопроводу, просить витребувати та припинити право власності ТОВ «Перспектива Інвестмент» на частину нежитлового приміщення у даному будинку. Але в ході судового розгляду справи позивач позбувся права власності на квартиру у цьому будинку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав нерухоме майно. Наразі власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5.

Оскільки ОСОБА_6 не є власником квартири, не є співвласником багатоквартирного будинку, у неї відсутнє порушене право, а тому і право звертатися із даним позовом. Враховуючи наведене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв про причини неявки та про відкладення розгляду справи не надали.

За згодою представника позивача та представника відповідача суд розглядає справу без інших відповідачів.

Представник третьої особи ПАТ «Дніпрогаз», в судове засідання не зявилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, а також надав пояснення на позов, в яких відзначив, що за наявною у ПАТ «Дніпрогаз» технічною документацією, з ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» укладався договір на технічне обслуговування газопроводу середнього та низького тиску, що прокладено до житлового будинку № 10 по вул. А. Дольника (вул. Шаумяна).

Відповідно до наявних актів меж обслуговування та балансової належності газопроводи та споруди на них від газового колодязя № 1655, що розташовано по вул. Січеславська Набережна, знаходилися на балансі ТОВ «БФ «Перспектива-1». 15.05.2009 між ТОВ БД «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент» укладено договір купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства, у зв'язку з чим, договори на технічне обслуговування газопроводів, відповідно до акту № 240а меж обслуговування та балансової належності газопроводів укладалися з ТОВ «Перспектива Інвестмент».

За даним актом на балансі (власності) ПАТ «Дніпрогаз» знаходиться: підземний газопровід середнього тиску діаметром 530 мм (прокладений уздовж вул. Набережна Леніна (вул. Січеславська Набережна) до газового колодязя № 1655; газовий колодязь № 1655.

Відповідно до приміток до акту № 240а, виробнича експлуатаційна служба № 1 ПАТ «Дніпрогаз» за договором № 8490/03/94848 та Дільниця з пусконалагоджувальних робіт з обслуговування котелень і компобут обєктів ПАТ «Дніпрогаз» за договором №8490/07/94377 здійснювали технічне обслуговування газопроводів середнього, низького тиску споруд до них, а також внутрішні газопроводи та газове обладнання котельні, перелік яких визначено за актом меж обслуговування та балансової належності газопроводів № 240а від 04.08.2009, що перебувають на балансі ТОВ «Перспектива Інвестмент».

Останній договір № 8490/03/211424, який було укладено між ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Перспектива Інвестмент» на експлуатацію складових газорозподільної системи - 01.01.2016.

В подальшому, на підставі укладеного договору оренди газопроводу від 26.09.2016 між ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» щодо передачі в тимчасове користування за умовами договору від ТОВ «Перспектива Інвестмент» до ОСББ «Бельведер Шаумяна,10» об'єктів газорозподільної системи за визначеним переліком в акті приймання-передачі газопроводу від 26.09.2016, а також згідно акту меж обслуговування та балансової належності газопроводів, газового обладнання, що значиться на балансі ТОВ «Перспектива Інвестмент», було укладено договір № 16754/03/221083 між ПАТ «Дніпрогаз» та ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» на експлуатацію складових газорозподільної системи.

Наразі на балансі ПАТ «Дніпрогаз» знаходиться підземний газопровід середнього тиску діаметром 530 мм (прокладений уздовж вул. Набережна Леніна (вул. Січеславська Набережна) до газового колодязя № 1655 та газовий колодязь № 1655.

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив таке.

Позивач ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності від 17.12.2001, виданого за рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18.05.2000 № 996, була власником квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. Шаумяна, яка перейменована розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 19.02.2016 № 71-р) (а.с.17).

Як видно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 16.02.2017 (а.с. 116, 117), власником цієї квартири 17.11.2016 стала ОСОБА_5.

Разом із тим, на день подання позову (10.11.2016) позивач була власником даної квартири, тому суд розглядає дану справу, оскільки за змістом ст.ст. 3, 15 ЦПК України суд розглядає справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб, тобто вирішує спори, що виникли за наслідками правовідносин, що існували до предявлення позову.

Як вказує позивач, в жовтні 2016 року їй стало відомо, що допоміжні приміщення та технічне обладнання будинку, які належать їй на праві спільної сумісної власності належать, відчужено третім особам та в подальшому передано в оренду.

Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 48098918 станом на 20.11.2015, у приватній власності ТОВ «Перспектива Інвестмент» перебуває житловий комплекс «Бельведер» (м. Дніпро, вул. Архітектора Дольника (колишня вул. Шаумяна), буд. 10: літ.А-12 для обслуговування мешканців (за винятком квартир і нежитлових приміщень осіб, які брали участь на паях у будівництві): в підвалі приміщення №34 поз. 2-7, приміщення №39 поз. 2-16, поз. ХІV-1, XIV-2, на першому поверсі приміщення № 34 поз.1, поз. І-1,1-2,1-3,1-4,1-5,1-6,1-8,1-9, на другому поверсі поз. II-1, ІІ-2, ІІ-3, ІІ-4, ІІ-5, ІІ-6, на третьому поверсі поз. ІІІ-1, ІІІ-2, ІІІ-3, ІІІ-4, ІІІ-5, ІІІ-6, на четвертому поверсі поз. ІV-1, IV-2, IV-3, IV-4, IV-5, IV-6, на п'ятому поверсі поз. V-1, V-2, V-3, V-4, V-5, V-6, на шостому поверсі поз. VІ-І, VI-2, VI-3, VI-4, VI-5, VI-6, на сьомому поверсі поз. VІІ-1, VII-2, VII-3, VIІ-4, VІІ - 5, VII-6. на восьмому поверсі поз. VII І-1. V1II-2. VII1-3, VIII-4, VIII-5, VIII-6, на дев'ятому поверсі поз.ІХ-1. ІХ-2, ІХ-3, ІХ-4, ІХ-5, ІХ-6, на десятому поверсі поз. Х-1, Х-2, Х-3, Х-4, Х-5, Х-6, на одинадцятому поверсі поз. ХІ-1. ХІ-3. ХІ-4, на дванадцятому поверсі приміщення № 38 поз. 1, 2, поз. ХІІ-1, ХІІ-2, ХІІ-3, XIІ-4, в мезонині поз. ХІІІ-1, XІІІ-2, ХІІІ-3, XIIІ-4, всього загальною площею 940,4 кв.м; в підвалі 563/1000 частин приміщення №39 поз.1, площею 771,6 кв.м, ганок літ.а, приямок літ.а (1), вхід у підвал літ.а (2), приямок літ.а (3), приямок літ.а (4), ганок літ.а (5), ганок літ.а (6), № 1-3, 6, 7, 10-12 огорожа, № 8, 9-підпірна стінка, І, ІІ-мостіння (а.с. 18 - 20).

У вказаному переліку приміщень відсутнє приміщення № 36 загальною площею 78,4 м.кв.

Як вказує позивач, приміщення № 36 складається із 7-ми позицій, на підтвердження чого надано План поверхів громадського будинку (а.с. 25). Позиції 3, 4, 5, 6 та 7 загальною площею 144,2 м.кв. належать на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2005. Позиції 1 та 2 загальною площею 78,4 м.кв є холом будинку.

Згідно листа від 21.04.2006 № 29 ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1», адресованого ОСОБА_4, балансоутримувач ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» не є власником приміщень 1 та 2 загальною площею 78,4 м.кв. Дані приміщення знаходяться у загальному користуванні та не підлягає відчуженню.

Як зазначає позивач на початку вересня 2016 року до ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» звернулося ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива», повідомивши, що воно є власником нежитлового приміщення № 36 поз. 1, 2 загальною площею 78,4 м.кв - холу будинку.

ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» зажадало від ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» звільнення цього приміщення або укладення договору оренди з перерахуванням на користь ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» орендних платежів у розмірі 180,00 грн. за 1 м.кв.

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.09.2016 (а.с. 21) ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» придбало хол у ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» за договором купівлі-продажу від 15.07.2016.

Позивач вважає, що хол відчужено із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він є допоміжним приміщенням та знаходиться у загальному користування власників квартир будинку та взагалі не підлягає відчуженню.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства, укладеного 15.05.2009 між ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент» загальна вартість частини нежитлового приміщення № 36 поз. 1, 2 загальною площею 78,7 м.кв на першому поверсі в житловому комплексі «Бельведер» літ. А-12 складає 8 724,13 грн. (а.с. 31 37).

26.09.2016 між ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» укладено договір оренди газопроводу, яким передано в оплатне користування газопровід та газове обладнання, призначене для транспортування природного газу споживачам житлового комплексу «Бельведер», розташованого по вул. А. Дольника, 10 у м. Дніпро (а.с. 38 - 41).

Відповідно до п. 1.4 цього договору, газопровід та газове обладнання належить на праві власності орендодавцю - ТОВ «Перспектива Інвестмент».

Згідно відповіді ПАТ «Дніпрогаз» від 07.06.2016 № 5029/2-2, адресованої голові ОСББ (а.с. 42) замовником будівництва газопроводу середнього та низького тиску, що прокладений до житлового будинку № 10 по вул. Архітектора Дольника (колишня вул. ІІІаумяна) виступало ТОВ «Перспектива Інвестмент».

Листом ПАТ «Дніпрогаз» від 08.07.2016 № 5841/2-2 (а.с. 43) повідомило голові ОСББ, повідомлено, що в попередньому листі помилково вказано, що замовником будівництва газопроводу виступало ТОВ «Перспектива Інвестмент», і вказало, що замовником технічних умов на газифікацію вказаного будинку виступало ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1».

Помилка сталася у зв'язку із тим, що всі договори на технічне обслуговування газопроводів, прокладених до будинку, укладені із ТОВ «Перспектива Інвестмент», яке набув права власності на газопроводи на підставі договору купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства укладеного між ТОВ «БФ «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент» від 15.05.2009.

Як вбачається із пояснень ПАТ «Дніпрогаз» відповідно до актів меж обслуговування та балансової належності (а.с. 74, 75) газопроводи та споруди на них від газового колодязя № 1655, що розташовано по вул. Січеславська Набережна, знаходилися на балансі ТОВ «БФ «Перспектива-1».

15.05.2009 між ТОВ БД «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент» укладено договір купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства, у зв'язку з чим, договори на технічне обслуговування газопроводів, відповідно до акту меж обслуговування та балансової належності газопроводів № 240а від 04.08.2009 (а.с. 76) укладалися з ТОВ «Перспектива Інвестмент».

Згідно акту № 240а від 04.08.2009 на балансі ПАТ «Дніпрогаз» знаходиться підземний газопровід середнього тиску діаметром 530 мм (прокладений уздовж вул. Набережна Леніна (вул. Січеславська Набережна) до газового колодязя № 1655 та газовий колодязь № 1655.

Відповідно до приміток до акту № 240а, виробнича експлуатаційна служба № 1 ПАТ «Дніпрогаз» за договором № 8490/03/94848 та дільниця з пусконалагоджувальних робіт з обслуговування котелень і компобут обєктів ПАТ «Дніпрогаз» за договором №8490/07/94377 здійснювали технічне обслуговування газопроводів середнього, низького тиску споруд до них, а також внутрішні газопроводи та газове обладнання котельні, перелік яких визначено актом № 240а від 04.08.2009, що перебувають на балансі ТОВ «Перспектива Інвестмент».

01.01.2016 між ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Перспектива Інвестмент» укладено договір № 8490/03/211424 на експлуатацію складових газорозподільної системи (а.с. 77 82).

В подальшому, на підставі укладеного договору оренди газопроводу від 26.09.2016 (а.с. 83) ТОВ «Перспектива Інвестмент» передало ОСББ «Бельведер Шаумяна,10» у користування об'єкти газорозподільної системи за переліком, визначеним в акті приймання-передачі газопроводу від 26.09.2016.

З урахуванням акту меж обслуговування та балансової належності газопроводів, газового обладнання, що перебувають на балансі ТОВ «Перспектива Інвестмент», ПАТ «Дніпрогаз» укладено договір з ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» № 16754/03/221083 на експлуатацію складових газорозподільної системи.

Суд зазначає, що за положеннями ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Зазначене право передбачене також ч. 2 ст. 382 ЦК України, відповідно до якої власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Рішеннями Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004 та від 09.11.2011 № 14-рп/2011 у справі № 1-22/2011 визначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) відповідно до п. 2 ст. 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир, що засвідчується єдиним документом ? свідоцтвом про право власності на квартиру.

Тобто право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями мають усі співвласники житлового будинку.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою усіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Як вказує позивач на початку вересня 2016 року до ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» звернулося ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива», повідомивши, що воно є власником нежитлового приміщення № 36 поз. 1, 2 загальною площею 78,4 м.кв - холу будинку, та зажадало від ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» звільнення цього приміщення або укладення договору оренди з перерахуванням на користь ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» орендних платежів у розмірі 180,00 грн. за 1 м.кв.

Позивач вважає, що порушене її право на користування спільною сумісною власністю шляхом намагання відповідача - ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» укласти з ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» договір оренди, а витрати з оренди у майбутньому покласти у т.ч. на неї, як на співвласника будинку.

Разом із тим, позивачем не надано суду ані вказаного договору, ані його проекту, ані відповідного розрахунку витрат на оплату оренди чи користування холом, які б свідчили про понесення нею зайвих витрат, аніж встановлено законом, договором, або ж виставленого рахунку за обслуговування будинку, до якого включена оплата на оренду холу.

Позивачем також не надано інших доказів, які б свідчили про те, що будь-хто з відповідачів вчинив дії, направлені на позбавлення її права користування спірним приміщенням (холом), влаштування додаткових виходів, входів, встановлення перегородок, які б були вчиненні без отримання дозвільних документів або без її особистої згоди та інших співмешканців.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Статтею 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні шахти та інші технічні приміщення ).

Дійсно віднесення приміщень, в тому числі підвалів, де розташоване технічне обладнання будинку, до допоміжних приміщень, передбачалось наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.04.1996 №28/389 «Про затвердження Типового статуту об'єднання (товариства) співвласників багатоквартирного будинку» (втратив чинність на підставі наказу Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 189/2040 від 17.11.2003) та наказом Держжитлокомунгоспу України від 27.08.2003 № 141 про затвердження нового Типового статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку та Типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя.

Отже, з метою вирішення спору сторонами слід надати відповідні документи, на підставі яких суду слід з'ясувати не лише характеристику спірного приміщення за цими документами, але й детально перевірити, чи є спірне приміщення допоміжним; чи знаходитися у ньому технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо), без доступу до якого експлуатація житлового будинку є неможливою; чи використовувалось воно чи якась з його частина для обслуговування будинку.

Від вирішення цього питання залежить те, чи є спірне приміщення згідно із ст.ст. 355, 356 ЦК України спільною частковою власністю власників приватизованих квартир, оскільки відповідно до цивільного законодавства України розпорядження майном, що є спільною частковою власністю проводиться за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Позивачем надана суду Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.09.2016 (а.с. 21), згідно якої власником приміщення 36 у буд. 10 по вул. А.Дольника є ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2016, укладеного з ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1».

Суду також надано План поверхів громадського будинку та власноруч зроблені копії зовнішніх стін будинку із зображенням входу та стін внутрішнього приміщення, з яких неможливо встановити, що це дійсно будинок 10 по вул. А.Дольника у м. Дніпро, а спірне приміщення розташоване у вказаному будинку на першому поверсі та інші його характеристики.

Суд зазначає, що у будинках можуть бути нежитлові приміщення, які не призначені для його обслуговування, а можуть використовуватися для розташування крамниць, перукарень, офісів тощо.

Ці приміщення можуть перебувати як в комунальній так і в приватній власності.

Критерієм визначення статусу спірного приміщення є його призначення.

Варто відзначити, що суд не приймає у якості доказу лист від 21.04.2006 № 29 ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1», де останнім повідомлено ОСОБА_4, що приміщення № 36 поз. 1, 2 є приміщеннями загального користування та не підлягає відчуженню, оскільки даний лист не є належним доказом, який надає характеристику саме спірному приміщенню, до того ж ОСОБА_4 та ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» не є сторонами у справі, які б визнавали статус того приміщення, на яке вказує позивач.

Позивачем не надано доказів на підтвердження тверджень, що в холі будинку розміщено пост охорони, до нього виведено комунікації, що забезпечують керування будинком (пульт протипожежної сигналізації, охорони, керування вїзними воротами тощо).

Жодних інших документів, зокрема, технічної документації, документів про виділ землі, акту введення в експлуатацію, декларації, технічного паспорту на будинок тощо, з яких можна встановити характеристику спірного приміщення, чи є воно допоміжним, чи є місцем загального користування, визначити порядок користування ним, його розміщення у будинку, чи є приміщення холом, або вестибюлем, на що вказує позивач, з яких можна встановити статус і характеристику спірного приміщення - не надано.

З наданих суду документів неможливо зясувати ані характеристику спірного приміщення, перевірити чи є спірне приміщення допоміжним, чи призначено воно для експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, а також те, яким чином перебування даного приміщення у приватній власності відповідача порушує право позивача як співвласника.

Окрім того, як видно зі змісту позову, на думку позивача є очевидним те, що технічне обладнання будинку - ліфти, сміттєпроводи, система водопостачання та водовідведення, тепло-, газо- та електропостачання, система протипожежної автоматики, система опалення, димо- та газовідведення, радіо та телеантени колективного користування, водостічні труби, шахти, блискавковідводи, пожежні драбини тощо віднесено до допоміжних приміщень будинку, його конструктивних елементів і технічного обладнання.

А отже, з цього позивач робить висновок, який на її думку є очевидним, що частина газопроводу, є власністю всіх співвласників, а не ТОВ «Перспектива Інвестмент» одноособово.

За правилами доказування, визначеними ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За правилами ст. 61 ЦПК України сторони звільнені від доказування з тих підстав, якщо обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У даному випадку такі підстави відсутні. Таким чином, позивачем не доведено суду належними доказами наявність порушеного права з боку відповідачів.

Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права, як то визнання недійсними правочинів, витребування майна у кінцевого власника та припинення його права власності, суд зазначає наступне.

Законом визначені як підстави набуття права власності, так і підстави його припинення (ст. 346 ЦК України). Відповідно до ч. 2 цієї норми право власності може бути припинене у випадках, встановлених законом.

Втручання в право власності, у тому числі й основане на законі, не повинно порушувати справедливу рівновагу між вимогами інтересів суспільства і захистом основних прав особи.

За ч. 2 ст. 382 ЦК власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (сходові клітини, ліфтові шахти, коридори, вестибюлі, горища і под.), опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Усі зазначені обєкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку.

За нормою ст. 19 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку перебуває неподільне майно.

З аналізу зазначених вище норм вбачається висновок про неможливість припинення права спільної сумісної власності на допоміжні приміщення шляхом виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Захист права власності може бути превентивний. Так, відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливому порушенню, якого на момент подання позову немає, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушень його права.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Власник майна може звернутися із позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача (віндикаційний позов)

При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідачем у даному випадку має бути особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але в якої його на момент розгляду справи в суді немає, не підлягає задоволенню, що не виключає можливості стягнення з цієї особи відшкодування завданих збитків, якщо про це заявлено вимогу.

Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного лише в передбачених законом випадках (ст. 388 ЦК), а саме: у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі інших шляхом; у всіх випадках добросовісного заволодіння річчю на підставі безвідплатного договору з особою, яка не мала права на її відчуження.

У разі відчуження майна за відплатним договором відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункти 1-3 зазначеної норми). Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені ст. 388 ЦК (постанова Верховного Суду України від 6 грудня 2010 р., справа № 3-13гс10).

З урахуванням вищевикладених розяснень, суд зазначає, що позивач не наділений статусом повного власника у розумінні всього спірного майна, а може бути лише його співвласником, а тому такий спосіб захисту порушеного права як витребування майна із володіння частини приміщення не є вірним, оскільки таке майно випробовується на кортить конкретної особи власника, яким позивач не є.

Щодо визнання правочинів недійсними, на підставі чого позивач вважає за можливе затасувати двосторонню реституцію як наслідок недійсності правочину і витребування майна від добросовісного набувача.

Верховний Суд України надав відповідні розяснення спочатку в Узагальненні практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними, а потім у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9.

У п. 10 цієї постанови зазначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма ч. 1 ст. 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК.

Зазначена правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України у справі № 3-103 гс11.

Визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов необхідних для чинності правочину (ст. 203 ЦК). Його застосування регулюється ст.ст. 215-236 ЦК.

Метою звернення до суду з таким позовом є застосування наслідків його недійсності (реституції), відшкодування збитків або моральної шкоди у випадках, коли її відшкодування передбачено законом.

За змістом ст.ст. 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

ЦК не містить застережень, що позивачем може бути лише сторона в правочині. Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Інакше це питання вирішується, якщо це передбачено спеціальною нормою ЦК.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК (ухвала колегії суддів Верховного Суду України від 06.07.2011 у справі № 6-28595св09).

Як встановлено судом, позивач просить визнати недійсними правочини, в яких вона не є стороною. Окрім того, позивачем не надано суду доказів того, що вона є заінтересованою особою, що заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, оскільки, не надано доказів порушення її права як співвласника частини приміщення, яке вона просить витребувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А отже не можна вважати належним доказом припущення позивача, що ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» є добросовісним набувачем частини нежитлового приміщення, оскільки позивач не володіє повною та достовірною інформацією про обставини відчуження спірного нерухомого майна, а тому слід вважати (доки не встановлено інше судом), що він є добросовісним.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства від 15.05.2009, укладеного між ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент», визнання недійсним договору оренди газопроводу від 26.09.2016, укладеного між ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» не можуть бути задоволені, адже позивачем не надано доказів того, що вказані правочини є такими, що суперечить актам цивільного законодавства, у т.ч. ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ДБН України та є таким, що порушують її право як заінтересованої особи - співвласника спірного майна.

З урахуванням того, що спірне майно хол не є таким, що підпадає під ознаки, визначені у ст. 388 ЦК (загублене, викрадене, вибуло з володіння власника не з її волі), а також не може бути витребуваний конкретно лише на користь позивача ОСОБА_3, яка наразі не є співвласником, адже позбулася права власності на квартиру у будинку, вимоги про витребування частини приміщення від ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» на її користь, так само як і припинення права його власності на дану частину приміщення не підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57, 77, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Перспектива», Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10», третя особа Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини сукупних валових активів підприємства від 15.05.2009, укладеного між ТОВ «Будівельна фірма «Перспектива-1» та ТОВ «Перспектива Інвестмент», визнання недійсним договору оренди газопроводу від 26.09.2016, укладеного між ТОВ «Перспектива Інвестмент» та ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10», витребування від ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» частини нежитлового приміщення № 36 поз. 1, 2 загальною площею 78,4 м.кв на першому поверсі в житловому комплексі «Бельведер» літ. А-12 в будинку № 10 по вулиці Архітектора Дольника в місті Дніпро та припинення права власності ТОВ «Керуюча компанія «Перспектива» на частину даного нежитлового приміщення відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 лютого 2017 року. Рішення у повному обсязі cкладено 21 лютого 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова