справа № 631/1685/16-ц
провадження № 2/631/170/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т.М.

за участю секретаря судового засідання Атанасовій З.О.

позивача за первісним позовом ОСОБА_1,

відповідачів за первісним позовом - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4,

відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на індивідуальний житловий будинок, а також зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на індивідуальний житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якому просить визнати за ним право приватної власності на індивідуальний житловий будинок загальною площею 70,10 квадратних метрів за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Вузька, 26, на індивідуальний житловий будинок загальною площею 185,5 квадратних метрів за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Кобзаря, 5а, на індивідуальний житловий будинок загальною площею 83 квадратних метра за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, пров. Озерянський, 10.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що перелічені обєкти нерухомості були створені за його визначальної участі, а відтак, право власності має належати саме йому.

Відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнали заявлений позов лише в частині вимог відносно індивідуального житлового будинку загальною площею 185,5 квадратних метрів за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Кобзаря, 5а. Стосовно решти вимог відповідачі заперечували проти обґрунтованосты заявлених вимог.

У ході розгляду даного спору ОСОБА_4 подав зустрічний позов, у якому просив визнати за ним право приватної власності на індивідуальний житловий будинок загальною площею 70,10 квадратних метрів за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с.Стара Водолага, вул. Вузька, 26, на індивідуальний житловий будинок загальною площею 150 квадратних метрів за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Кобзаря, 5а, на індивідуальний житловий будинок загальною площею 83 квадратних метра за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, пров. Озерянський, 10.

Заявлені вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовував тим, що саме його участь у зведенні перелічених будинків э суттєвої і визначальною, а відтак, виключно він є набувачем права власності.

Відповідачі за зустрічним позовом, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 визнали заявлений позов лише в частині вимог відносно індивідуального житлового будинку загальною площею 83 квадратних метра за адресою Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, пров. Озерянський, 10. Стосовно решти вимог відповідачі за зустрічним позовом заперечили обґрунтованість заявлених вимог.

Суд, заслухавши пояснення та доводи сторін по справі, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Вирішуючи питання відносно вимог, заявлених щодо індивідуального житлового будинку загальною площею 70,10 квадратних метрів за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Вузька, 26, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 345 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

За правилом ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суду надано копію розпорядження органу приватизації (відділ приватизації житлового фонду) Нововодолазької селищної ради Харківської області від 19.06.2015 року №2438, згідно з яким індивідуальний житловий будинок за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Вузька, 26 передано у приватну власність ОСОБА_2.

24.06.2015 року Відділом приватизації житлового фонду Нововодолазької селищної ради Харківської області на імя ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Як зясовано судом, вказані правові акти індивідуальної дії органу приватизації є діючими, юридичної сили не втратили.

Позивачами як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом вимог про скасування чи визнання недійсними перелічених актів не заявлялось.

За таких обставин, всі доводи щодо належності прав власності на вказаний житловий будинок будь-яким іншим особам, окрім ОСОБА_2, є неспроможними.

З огляду на викладене, в задоволенні вимог як первісного, так і зустрічного позову у даній частині належить відмовити.

Відносно вимог, заявлених щодо індивідуального житлового будинку загальною площею 185,50 квадратних метрів за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.. Кобзаря, 5а.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Мерефянської міської ради народних депутатів від 09.07.1985 року №7 ОСОБА_5 виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: місто Мерефа вул..Свердлова, 5а з метою будівництва індивідуального житлового будинку.

29.07.1985 року між ОСОБА_5 та виконавчим комітетом Мерефянської міської ради народних депутатів стосовно вказаної земельної ділянки було укладено договір про безстрокове користування.

З наданих суду типового договору на ремонт і будівництво житлових будинків, квартир, господарських, побутових споруд на замовлення населення від 26.07.1986 року, акту виконаних робіт від 26.07.1986 року, проекту закріплення вбачається, що зведення вказаного житлового будинку було розпочато після отримання необхідних на той час дозвільних документів.

26.07.1996 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І ВЛ № 055012, виданого Староводолазькою сільською радою Нововодолазького району Харківської області 26.071996 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І ВЛ № 441819, виданого Мереф'янською міською радою 04.06.1977 року), а ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 є рідними дітьми, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії ІІ ВЛ № 348843, виданого Мереф'янською міською радою 30.06.1978 року, серії ІІ ВЛ № 450660, виданого Мереф'янською міською радою народних депутатів 10.06.1980 року, серії ІІІ ВЛ № 480359, виданого Мереф'янською міською радою Харківського району 04.05.1985 року.

Існування будь-яких інших осіб, які б могли мати матеріальний інтерес відносно індивідуального житлового будинку загальною площею 155,3 квадратних метрів за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Кобзаря (колишня назва Свердлова), 5а, судом не виявлено.

Частиною 1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В ході розгляду справи сторони визнали обставини зупинення спорудження будинку в 1996 році через смерть ОСОБА_6, продовження будівництва у 2004 році ОСОБА_1, облаштування останнім нового фундаменту, підлоги, водогону, каналізації, вікон, опалення, проведення внутрішніх оздоблювальних робіт, тобто створенню ОСОБА_1 нового обєкта нерухомості, а також несення витрат по утриманню будинку.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Частиною 2 ст.331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Правило, в силу якого фізична особа громадянин як забудовник не набуває права власності на зведений ним житловий будинок, викладено законодавцем у приписах ст.376 Цивільного кодексу України, де зазначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1); особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.2).

Судом встановлено, що зведення згаданого житлового будинку відбувалось на спеціально виділеній для цього земельній ділянці та з дотриманням вимог законодавства, чинного на початок будівництва.

З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_1 у даній частині підлягають до задоволенню, що виключає задоволення вимог інших осіб.

Відносно вимог, заявлених щодо індивідуального житлового будинку загальною площею 83 квадратних метри за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, пров. Озерянський, 10.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Мерефянської міської ради народних депутатів від 18.04.1958 року №11 ОСОБА_7 виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: місто Мерефа пров. Озерянський, 10 з метою будівництва індивідуального житлового будинку.

03.06.1958 року між ОСОБА_7 та виконавчим комітетом Мерефянської міської ради народних депутатів стосовно вказаної земельної ділянки було укладено договір про безстрокове користування.

З наданої суду інвентаризаційної справи вбачається, що зведення вказаного житлового будинку було розпочато після отримання необхідних на той час дозвільних документів.

03.02.2013 року настала смерть ОСОБА_7.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є рідною донькою вказаної особи, а ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 рідними онуками.

Існування будь-яких інших осіб, які б могли мати матеріальний інтерес відносно згаданого індивідуального житлового будинку, судом не виявлено.

Частиною 1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В ході розгляду справи сторони визнали обставини змушеного проведення ОСОБА_4 капітального ремонту згаданого будинку, в процесі якого було облаштовано новий фундамент, зведено нові стіни, новий дах, постелено нову підлогу, вставлені вікна, проведено опалення, проведені внутрішні оздоблювальні роботи, внаслідок чого старий будинок фізично припинив своє існування, а натомість ОСОБА_4 був змушено створений новий обєкт нерухомості.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Частиною 2 ст.331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Правило, в силу якого фізична особа громадянин як забудовник не набуває права власності на зведений ним житловий будинок, викладено законодавцем у приписах ст..376 Цивільного кодексу України, де зазначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1); особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.2).

Судом встановлено, що зведення згаданого житлового будинку відбувалось на спеціально виділеній для цього земельній ділянці та з дотриманням вимог законодавства, чинного на початок будівництва.

З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_4 у даній частині підлягають до задоволення, що виключає можливість задоволення вимог інших осіб.

Розподіл судових витрат здійснюється судом в порядку ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.8 і 19 Конституції України, ст.ст. 3, 5-11, 57-66, 88, 159, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 61,328,331,345,376 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на індивідуальний житловий будинок - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний код платника податків - НОМЕР_1) право приватної власності на індивідуальний житловий будинок загальною площею 155,3 квадратних метрів за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Кобзаря, 5а, а саме: на житловий будинок літ. «А1», який складається з І тамбур загальною площею 7,23 кв.м., 1-1 передпокій загальною площею 9,7 кв.м., 1-2 санвузол загальною площею 8,0 кв.м., 1-3 кухня загальною площею 12,1 кв.м., 1-4 житлова загальною площею 11,8 кв.м., 1-5 житлова загальною площею 9,9 кв.м., 1-6 житлова загальною площею 10,3 кв.м., 1-7 житлова загальною площею, 13,9 кв.м., 1-8 житлова загальною площею 22,3 кв.м., 1-9 житлова загальною площею 19,0 кв.м., 1-10 коридор загальною площею 13,1 кв.м., 1-11 житлова загальною площею 18,0 кв.м.

У решті вимог позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на індивідуальний житловий будинок задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2; ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2) право приватної власності на індивідуальний житловий будинок загальною площею 76,3 квадратних метра за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, провулок Озерянський, 10, а саме: на житловий будинок літ. «А1», який складається з 1-1 коридор загальною площею 9,6 кв.м., 1-2 житлова загальною площею 8,2 кв.м., 1-3 житлова загальною площею 5,8 кв.м., 1-4 житлова загальною площею 26,5 кв.м., 1-5 топічна загальною площею 2,3 кв.м., 1-6 кухня загальною площею 16,6 кв.м., 1-7 санвузол загальною площею 7,3 кв.м.

У решті вимог позов ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 сплачену суму судового у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Трояновська Т.М.