Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 травня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Караман Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Ужгородської міської ради про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням V сесії V скликання Ужгородської міської ради № 1108 від 15.05.2009 року їй було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0732 га, для індивідуального житлового будівництва, по вулиці Підградській в м. Ужгороді.

На виконання рішення, позивачем 17 вересня 2009 року згідно квитанції № 1 через Закарпатську філію ТОВ Укрпромбанк було перераховано суму в розмірі 18300,00 грн. до місцевого бюджету м. Ужгорода на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгорода, після чого їй був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №436379, згідно якого їй на праві власності фактично передано земельну ділянку площею 0,0732 га. Фактично внесені кошти із розрахунку 25 грн. за один квадратний метр відповідно рішення Ужгородської міської ради № 99 від 23.11.2006 р. ІV сесії V скликання.

Окрім того, позивач зазначила, що кошти на розвиток інфраструктури відраховуються замовниками на підставі постанови КМ України «Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів» від 24.01.2007 p. №40, яка втратила чинність на підставі постанови KM України №415 від 28.04.2009 р. Розмір відрахування залежить від вартості будівництва, однак мова про вартість будівництва при оформленні та отриманні державного акту на право приватної власності на землю не йдеться. Крім того, позивач вказує на те, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14.02.2013 року визнано незаконним та скасовано рішення Ужгородської міської ради № 99 від 23.11.2006 року «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», а отже вважає, що їй було заподіяно матеріальні збитки.

Позивач зазначає, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду по справі № 876/6629/13 від 20.03.2014 року залишено в силі вищевказану постанову, вказуючи, що саме із цієї миті починається загальний строк позовної давності. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З посиланням на викладене, вважаючи, що їй нанесена матеріальна шкода, позивач просить поновити їй перебіг строку позовної давності та стягнути з Ужгородської міської ради за рахунок місцевого бюджету на її користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 18300,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надавши суду заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутності, а позовну заяву задовільнити.

Представник відповідача у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, письмових заперечень до суду не надіслав, тому суд згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Розгляд справи проведено за відсутності сторін , які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом, рішенням V сесії V скликання Ужгородської міської ради № 1108 від 15.05.2009 року ОСОБА_1 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0732 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, по вулиці Підградській в м. Ужгороді.( а.с. 11)

Судом встановлено, що рішенням IV сесії Ужгородської міської ради V скликання № 99 від 23.11.2006 р. Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва та рішенням IV сесії міської ради V скликання № 245 від 21.02.2007р. Про зміни до рішення IV сесії міської ради V скликання № 99 від 23.11.2006 р. встановлено при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва (крім пільгових категорій громадян, визначених законодавством) передбачити обовязковими наступні умови: перерахування громадянами, яким міською радою виділено земельні ділянки для індивідуальної забудови, коштів на розвиток інженерно транспортної та соціальної інфраструктури до цільового фонду соціально-економічного розвитку міста з розрахунку 25,00 гривень за 1 квадратний метр протягом 30-ти календарних днів з моменту підпису рішення сесії міським головою, тощо. Відповідно до п.3 рішення IV сесії міської ради V скликання № 99 від 23.11.2006 р. Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у разі невиконання цих умов, рішення про надання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва втрачає чинність

Таким чином, аналізуючи зміст вищезазначених рішень, суд приходить до висновку, що однією із обовязкових умов при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва було перерахування громадянами яким міською радою виділено земельні ділянки для індивідуальної забудови, коштів на розвиток інженерно транспортної та соціальної інфраструктури до цільового фонду соціально-економічного розвитку міста з розрахунку 25,00 гривень за 1 квадратний метр. Інакше, у разі невиконання умов , відповідно до п.3 рішення IV сесії міської ради V скликання № 99 від 23.11.2006 р. Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва рішення про надання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва втрачає чинність. Таким чином, рішення носило зобовязальний характер для громадян яким міською радою виділено земельні ділянки для індивідуальної забудови.

Судом встановлено, що позивач виконуючи обовязкові умови встановлені вищезазначеними рішеннями IV сесії міської ради V скликання № 99 від 23.11.2006 р. Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва та рішення IV сесії міської ради V скликання № 245 від 21.02.2007 р. Про зміни до рішення IV сесії міської ради V скликання № 99 від 23.11.2006 р. здійснила 17.09.2009 року перерахування коштів на розвиток інженерно транспортної та соціальної інфраструктури з розрахунку 25,00 грн. за один квадратний метр , в загальній сумі 18300,00 грн., протягом 30 календарних днів, з призначенням платежу: оплата згідно рішення IV сесії міської ради V скликання № 245 від 21.02.2007 р., що підтверджується квитанцією, що приєднана до матеріалів справи. ( а.с. 9)

18.09.2009 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 436379, згідно якого фактично передано на праві власності земельну ділянку площею 0,0732 га (а.с.10).

Судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14.02.2013 р. яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської міської ради № 99 від 23.11.2006р. Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва яким встановлені обовязкові умови при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва.

Даною постановою встановлено, що всі питання, повязані з виготовленням будь-яких технічних умов будівництва житлового будинку на земельній ділянці та повязані з цим витрати, в т.ч. і сплата коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів згідно постанови КМ України «Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів» від 24.01.2007 p. №40, повинні вирішуватися вже після отримання у власність земельної ділянки, а не при вирішенні питання її надання.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи в сукупності зібрані докази, суд приходить до переконання, що зобовязання Ужгородською міською радою позивача сплатити кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгород до моменту оформлення нею права власності на земельну ділянку, яка знаходяться за вищевказаною адресою, було безпідставним.

Згідно ч. 2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України , законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Приписи ст. 15 ЦК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів такого захисту є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобовязана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, приймаючи до уваги, що Ужгородська міська рада після скасування постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14.02.2013 року по справі №2-а-1024/11 рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006р. №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», на підставі якого ОСОБА_1 перераховано відповідачу кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури по вулиці Підградській в м. Ужгороді в розмірі 18300,0 грн., використовує ці кошти без достатніх правових підстав, а тому, враховуючи ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду слід поновити, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись cт. ст. 14,15,1214 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.

Поновити перебіг строку позовної давності для звернення до суду із вищевказаним позовом ОСОБА_1.

Стягнути з Ужгородської міської ради () на користь ОСОБА_1 (інд. код НОМЕР_1) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 18300,00 грн. (вісімнадцять тисяч тристо гривень), перераховані згідно квитанції № 1 від 17.09.2009 року на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгород.

Стягнути з Ужгородської міської ради () на користь ОСОБА_1 (інд. код НОМЕР_1) 580,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення складено і підписано 15.05.2017 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2