Ухвала

іменем україни

22 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частини нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за собою право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 з тих підстав, що вона із 01 серпня 2001 року по 19 жовтня 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, під час якого було придбано вказаний будинок. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила, що відповідач ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 не визнає її права власності як другого подружжя на Ѕ частини вказаного нерухомого майна, тому за захистом свого права звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Вирішено питання про судовий збір.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Проте рішення суду апеляційної інстанції не відповідає наведеним нормам процесуального права.

Задовольняючи указаний позов і визнаючи за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 22, 29 КпШС України (в редакції 1970 року) та ст. ст. 60, 70, 72 СК України, виходив із того, що вказаний будинок придбано без визначення часток у спільну сумісну власність подружжям у період шлюбу незалежно від ступеня участі кожного із них у надбанні цього майна і незалежно від того, що правова реєстрація цієї садиби здійснена лише на одного із них - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На спростування заперечень відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом суд першої інстанції зазначив, що права позивача на спірний будинок ніким не були порушені до часу відкриття спадщини після настання ІНФОРМАЦІЯ_1 смерті зареєстрованого власника цього будинку ОСОБА_5, після чого спадкоємець ОСОБА_4 стала заперечувати право позивача на половину спірного будинку, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст. 72 СК України, ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України.

Крім того, заперечення відповідача проти позову, в яких вказано, що нібито ще у 2003 році відбувся розподіл майна між колишнім подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_5, тобто за життя останнього, суд визнав недоведеними та необґрунтованими, зазначивши, що на їх підтвердження стороною відповідача не надано жодного доказу, а саме: судового рішення чи угоди про розподіл між ними спільно-нажитого майна, зокрема житлового будинку АДРЕСА_1. При цьому надані докази, зокрема власноручно складену ОСОБА_3 розписку від 06 квітня 2003 року, суд визнав таким, що не підтверджує факту того, що між колишнім подружжям відбувся добровільний розподіл спільно-нажитого майна.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що за вищевказаною розпискою від 06 квітня 2003 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 компенсацію за частину майна у сумі 4 тис. грн (а. с. 25). Тобто майновий спір вирішено сторонами ще до розірвання шлюбу у жовтні 2004 року, після чого позивач переїхала проживати до своєї матері, де у 2005 році зареєструвалася; у спірному будинку після розірвання шлюбу протягом трьох років не проживала.

У зв'язку з цим апеляційний суд вважав помилковим висновок суду першої інстанції про непропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом, оскільки, на думку апеляційного суду, позивач не цікавилася долею зазначеного майна, тому втратила право на поділ майна подружжя.

Таким чином, апеляційний суд відмовив у задоволенні вказаного позову одночасно за двома підставами, а саме: недоведеність позову та пропущення строку позовної давності.

Однак такий висновок є помилковим, оскільки вищевказані підстави є взаємовиключними, адже згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, положення ЦК України про позовну давність застосовуються лише у випадку обґрунтованості позову. У разі, якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак