Справа № 381/424/17 Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/2468/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 11.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір 248265-cred, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 30 000 грн. на строк до 27 серпня 2009 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, 05 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 були укладені договору поруки.

У порушення норм Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умов договору ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 24 листопада 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 175 059 грн. 31 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 30 000 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 145 059 грн. 31 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) розмірі 3069 грн. 98 коп. Позивач зазначав, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2013 року стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним вище кредитним договором у розмірі 113 659 грн. 78 коп., а тому з вирахуванням вказаної суми підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 719 грн. 51 коп.

З урахуванням наведеного та, посилаючись на те, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2008 року у розмірі 64 719 грн. 51 коп. та понесені судові втирати.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 рокув позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 24 листопада 2016 року, на зазначено період, за який виникла заборгованість за цим кредитним договором, не надано доказів наявності виконавчого провадження щодо виконання рішення рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за вказаним вище кредитним договором у розмірі 113 659 грн. 78 коп., а також не надано доказів невиконання позичальником умов кредитного договору. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 248265-cred, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 30 000 грн. зі сплатою 32 % річних, з терміном повернення кредиту до 27 серпня 2009 року (а.с.9-10).

05 вересня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк»уклало з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з кожним окремо, договори поруки, за умовами яких останні зобов`язалися солідарно відповідати перед ПАТ КБ «ПриватБанк»за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.13, 14).

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Таким чином, відсутність реального виконання зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2008 року станом на 24 березня 2013 року у розмірі 113 659 грн. 78 коп. Вказане заочне рішення суду набрало законної сили (а.с.4).

Тобто, з моменту набрання рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2013 року законної сили, припинилися правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків. Разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування вимог позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» послалося на те, що ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором від 05 вересня 2008 року належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 24 листопада 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 175 059 грн. 31 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 30 000 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 145 059 грн. 31 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) розмірі 3069 грн. 98 коп. Оскільки заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2013 року стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2008 року у розмірі 113 659 грн. 78 коп., то за вирахуванням цієї суми, позивач просив стягнути солідарно із відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 719 грн. 51 коп.

На підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, позивач надав суду розрахунок заборгованості станом на 24 листопада 2016 року (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦПК України).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що він складений позивачем за період з 05 серпня 2008 року по 24 листопада 2016 року, згідно з яким заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 175 059 грн. 31 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 30 000 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 145 059 грн. 31 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) розмірі 3069 грн. 98 коп.

Разом з тим, як вбачається з зі змісту позову, ПАТ КБ «Приватбанк» з урахуванням того, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2013 року стягнуто солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором від 05 серпня 2008 року у розмірі 113 659 грн. 78 коп., просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 719 грн. 51 коп.

Однак наданий позивачем розрахунок не містить розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 05 серпня 2008 року за період з 15 серпня 2013 року по 24 листопада 2016 року, а відтак позовні вимоги банку в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором у сумі 64 719 грн. 51 коп. ґрунтуються на припущеннях, що суперечить ч.4 ст.60 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України суд зобов'язаний з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

З метою повного та всебічного розгляду справи, апеляційний суд, керуючись ч. 4 ст. 10 ЦПК України запропонував представнику ПАТ КБ «Приватбанк» надати апеляційному суду Київської області детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 05 вересня 2008 року, складеного за період з 15 серпня 2013 року по 24 листопада 2016 року.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду, представником банку надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що за період з 15 серпня 2013 року по 24 листопада 2016 року розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором становить 215 562 грн. 28 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 30 000 грн., заборгованості за процентами у розмір 175 059 грн. 31 коп., заборгованість по судовим штрафам у розмірі 10 502 грн. 97 коп. (а.с.68).

Колегія суддів не приймає до уваги вказаний розрахунок, оскільки визначений у ньому розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 175 059 грн. 31 коп. є більшим за розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 145 059 грн. 31 коп., який був складений за період з 05 серпня 2008 року по 24 листопада 2016 року, а розмір заборгованості по судовим штрафам у розмірі 10 502 грн. 97 коп. є більшим за розмір судових штрафів (штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) розмірі 3069 грн. 98 коп.), що свідчить про невірність їх нарахування.

Встановити реальний розмір заборгованості за відсотками та штрафами не представляється можливим, оскільки наданий апеляційному суду розрахунок заборгованості не містить детального щомісячного розрахунку заборгованості за період з 15 серпня 2013 року по 24 листопада 2016 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обсяг грошового зобов'язання позичальника ОСОБА_2 апеляційним судом встановити неможливо у зв'язку із тим, що позивач не надав належних доказів необхідних для встановлення таких обставин.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з його недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не заперечували щодо позовних вимог банку, а відтак спір щодо періоду нарахування заборгованості та самої заборгованості не існує, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду першої інстанції по їх оцінці, які не спростовують висновків суду.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді