Справа № 305/1931/15-ц
Провадження по справі 2/305/27/17
У Х В А Л А

18.05.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Тулик І.І.

з участю: секретаря - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квасівської сільської ради, Управління Держкомзему у Рахівському районі, ОСОБА_2 про скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, Управління Держгеокадастру у Рахівському районі Закарпатської області про скасування рішення Квасівської сільської ради від 18.12.1996 року та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю ІY-ЗК №007256 від 05.01.1997 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Квасівської сільської ради, Управління Держкомзему у Рахівському районі, ОСОБА_2 про скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, Управління Держгеокадастру у Рахівському районі Закарпатської області про скасування рішення Квасівської сільської ради від 18.12.1996 року та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю ІY-ЗК №007256 від 05.01.1997 року.

Я головуючий по даній справі судді Тулик І.І. заявлію собі саморвідвід від розгляду даної справи поскільки під моїм головуванням розглядадлася інша справа між тимаи самими сторонами і з тих самих підстав, мною було винесено рішення, і мені наперед відомі оббставини справи, що є недопустимим.

За змістом п. 4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) при наявності інших обставин, які викликають сумнів в обєктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Так, відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатись суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Так, у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що субєктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, обєктивний - визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Враховуючи викладене, в силу статті 20 ч.1 п.4 ЦПК України з врахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, для забезпечення умов, за яких у сторін не виникло б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, з метою запобігання у подальшому нарікань на необ'єктивність та упередженість головуючого, а також звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду справи, уникнення будь-яких сумнівів у об'єктивності суду та забезпечення права на справедливий суд, заява про самовідвід з наведених підстав підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 20-25, 116 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Відвести суддю Тулик І.І. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Квасівської сільської ради, Управління Держкомзему у Рахівському районі, ОСОБА_2 про скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, Управління Держгеокадастру у Рахівському районі Закарпатської області про скасування рішення Квасівської сільської ради від 18.12.1996 року та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю ІY-ЗК №007256 від 05.01.1997 року.

Дану справу передати в канцелярію суду для перерозподілу іншому судді Рахівського районного суду, який визначається у порядку встановленому ч.3 ст. 11-1 ЦПК України, про що повідомити сторін.

Ухвала проголошена, оскарженню не підлягає.

Суддя: Тулик І.І.

з оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.