КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/302/17
Провадження №2/319/232/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року смт. Більмак
Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мальованого В.О., за участі секретаря судового засідання Синякової А.І.,
за відсутності осіб , що беруть участь у справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Більмак цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди
До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що у період з 28 грудня 1979 року по 06 грудня 1981 року проходив військову службу на території Афганістану де в зазначений період велись бойові дії. При виконанні інтернаціонального обов`язку на території Афганістану у лютому 1980 року отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови , лівої верхньої та правої нижньої кінцівок (контузію головного мозку), що підтверджується медичними документами, внаслідок чого він вимушений тривалий час знаходитися на лікарняних, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. Згідно виписок з актів огляду МСЕК позивачу з 2009 року було встановлена 3 група інвалідності, а за результатами повторних оглядів МСЕК її підтверджено і 29 грудня 2015 року встановлено безстроково 3 групу інвалідності, причиною якої є поранення,контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у країнах , де велися бойові дії. У зв`язку з цим, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває глибокі моральні переживання та страждання, психологічний дискомфорт, багато часу та коштів витрачає на лікування. Вважає, що у зв`язку з отриманням поранень і захворювання та отриманням інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 50 000 грн.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися , надали письмову заяву в якій повідомили причини неявки. Прохали розглянути справу за їх відсутності . Повідомили , що підтримують позовні вимоги по тих підставах , що викладені в позовній заяві і наполягають на їх задоволенні в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, з`ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проходив військову службу на території Афганістану в період з 28 грудня 1979 року по 06 грудня 1981 року, в період, коли там велись бойові дії, що підтверджується довідкою об`єднаного військового комісаріату Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області від 03.02.2017 року № 9 та записом у військовому квитку НОМЕР_1 (а.с.10-11).
Під час проходження служби в Афганістані у лютому 1980 року отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови , лівої верхньої та правої нижньої кінцівок (контузію головного мозку). Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_2 № 1128/ж від 22.10.2012 року при обстеженні ОСОБА_1 виявлені рубці у проекції правого скронево-нижньощелепного суглобу, у проекції правого тім`яного бугра, у тім`яній ділянці зліва, на тильній поверхні лівої кисті у проекції 3 п`ясно-фалангового суглобу та у проекції дистального кінця 3 п`ясної кістки , на долонній її поверхні у проекції дистального кінця 3 п`ясної кістки та 4 п`ясної кістки , на тильній поверхні правої ступні у проекції 1 плюснової кістки є слідством загоєння ран , які могли утворитися внаслідок осколкових поранень . Всі зазначені рубці могли бути отримані в період бойових дій в Афганістані у 1980 році (а.с.12).
16.02.2009 року позивачу при первинному огляді була встановлена ІІІ група інвалідності до 16.02.2010 року, а 15.02.2010 року, 20.02.2012 року та 11.12.2013 року за результатами повторних оглядів МСЕК її підтверджено, а 29.12.2015 року встановлено безстроково 3 групу інвалідності, причиною якої є поранення, контузія, захворювання отримане при виконанні обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку в країнах де велись бойові дії, що підтверджується виписками із актів огляду МСЕК до довідки серії АД № 111988, серії АД № 134650, серії АД №179284, серії 10 ААБ № 481241, серії АВ № 0550934 відповідно (а.с.13-18).
Позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР, КУ "Запорізький обласний госпіталь для інвалідів ВВВ" ЗОР, що підтверджується виписками з історії хвороби.(а.с.19-24).
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати.
Статтею 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до положень ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Оскільки, встановлена позивачу група інвалідності є наслідком захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, суд вважає, що у позивача виникло право вимагати відшкодування моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст.23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_1 , ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивача, стан його здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, розмір втрати позивачем працездатності внаслідок отримання захворювань, що пов`язані з проходження військової служби, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Суд, враховуючи обставини справи, тривалість, характер та глибину фізичних і душевних страждань позивача, вважає необхідним заявлені позивачем вимоги задовольнити частково та в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на його користь 25 000,00 грн.
Щодо належності відповідача та наявності підстав для покладення на Міністерство оборони України обов`язку у відшкодуванні моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкування якого перебувають Збройні Сили України.
Таким чином, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається саме на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою позову майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Виходячи з даної норми закону, звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам судового збору у розмірі 320,00 грн..
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, ст.3 Закону України "Про Збройні Сили України", ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст.10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Куйбишевський районний суд Запорізької області, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: В.О.Мальований