25.05.2017 637/264/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю секретаря Поступного С.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні с.м.т. Шевченкове Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 лідії Іванівни до ОСОБА_2 сільської ради Шевченківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1, 7 березня 2017 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 28 червня 2014 року.

В судовому засіданні позивач, просила позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 28 червня 2014 року помер її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить ? частини квартири №2, яка розташова в будинку №47 по вул. 40 років Перемоги в с.Старовірівка Шевченківського району Харківської області на підставі свідоцтва про право власності виданого 4 листопада 1994 року за № 187. Інша ? частина даної квартири належить їй. ОСОБА_3 її чоловік заповіту не залишив. Вона є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка. В ході підготовки документів для подачі до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини на ? частину зазначеної вище квартири нею було зясовано, що в свідоцтві про право власності на житло виданого 4 листопада 1994 року за № 187, прізвище чоловіка та її прізвище записані як ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тоді як в інших правовстановлюючих документах їх прізвища записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1. В адміністративному порядку виправити розбіжності в зазначеному правовстановлюючому документі не можливо. Тому вона звернулась до суду та просить встановити факт належності правовстановлюючого документу та визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири, в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 28 червня 2014 року.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Шевченківського району Харківської області не зявився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечував.

Суд заслухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (серія ІІ-ІОН № 528844 ,яке видане відділом ЗАГС м.Богданович Свердловської області від 14 листопада 1969 року) вбачається, що позивач одружилася і їх прізвища вказані відповідно як ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

З свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ № 437832 виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Шевченківського району Харківської області від 1 липня 2014 року), вбачається ,що чоловік позивача ОСОБА_3, помер 28 червня 2014 року.

4 листопада 1994 року за № 187 на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право власності на квартиру № 2, якою вони володіють у рівних частках, розташовану в с.Старовірівка Шевченківського району Харківської області по вул.40 років Перемоги, 47.

З довідки №24 КП «Шевченківського БТІ» Харківської області від 29 травня 2015 року вбачається, що в архівних реєстраційних матеріалах підприємства, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано квартиру за ОСОБА_5, ОСОБА_4 в рівних долях кожному на підставі свідоцтва про право власності від 4 листопада 1994 року видане Шевченківським фондом комунального майна та державного житла на підставі розпорядження №187.

Згідно довідки №179/01-08 Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області від 12 квітня 2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3, який помер 28 червня 2014 року заповітів не залишав, спадкові справи не заводилися.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_6, ОСОБА_7, підтвердили, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3, померлому 28 червня 2014 року. Подружжя мешкали разом за адресою АДРЕСА_2 . Також доповнили, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 Іванінвна та ОСОБА_3, ОСОБА_1 є одні й ті самі особи, які постійно мешкали в офіційно зареєстрованому шлюбі, в АДРЕСА_3.

Виходячи з наданих суду доказів, пояснень свідків суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ОСОБА_1 є одні і тіж самі особи, і документи відносно однієї особи стосуються іншої.

Відповідно до ст.234 ЦПК України суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.6. ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Щодо вимог стосовно визнання права вланості в порядку спадкування суд дійшов наступного.

Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємиців).

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

У відповідності до ч.І ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 3 квітня 2017 року задоволення клопотання позивача ,щодо вістрочки сплати судового збору до розгляду справи по суті.

Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України позивачем повинно бути сплачений судовій збір виходячі зі ставок передбачених п.1,2 ст. 4 Закону України «Про судовій збір».

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, встановлення фактів має для позивача юридичне значення, а також визнання за нею права власності не порушає нічиїх інтересів, оцінивши зібрані докази та давши їм належну оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 256 ЦПК України, ст.1216, 1218, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК Укараїни, Консттуція України ст.41, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 лідії Іванівни до ОСОБА_2 сільської ради Шевченківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт того, що свідоцтво про право власності , видане 4 листопада 1994 року за № 187 на ? частину квартири №2, в будинку №47, розташованому по вул. 40 років Перемоги в с.Старовірівка на імя ОСОБА_4, належить ОСОБА_3, померлому 28 червня 2014 року.

Встановити факт того, що свідоцтво про право власності, видане 4 листопада 1994 року за № 187 на ? частину квартири №2, в будинку №47, розташованому по вул. 40 років Перемоги в с.Старовірівка на імя ОСОБА_5, належить ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину, квартири №2, в будинку №47, розташованому по вул.40 років Перемоги в с.Старовірівка Шевченківського району Харківської обалсті в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 28 червня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір в сумі 960 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ