Справа № 462/5720/16 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/1955/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.

за участю: представника позивача(апелянта) - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Стеко» - Балабата В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2016 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Стеко» та фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2016р. ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ТзОВ «Завод Стеко», ФОП ОСОБА_5 в якому просила зобов'язати ТОВ "Завод Стеко" замінити металопластикові вікна СТЕКО, встановлені за адресою АДРЕСА_1, на вікна належної якості.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Стеко» та фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів - повернуто позивачу.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Апелянт зазначає про те, що ухвала є незаконною, оскільки судом першої інстанції не враховано майнового стану, ні її поважного віку, ні приписи ВССУ та ВСУ щодо можливості звільнення від сплати судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача Балабата В.М. на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, а також оплатить витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 суддя виходив з того, що недоліки вказані в ухвалі від 06.12.2016р. заявником не усунуто, а тому дану заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Ухвалою судді від 16.11.2016р. позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «Завод Стеко» та фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів залишено без руху та надано позивачу строк, який не перевищує п'яти днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків такої, зокрема, для сплати судового збору.(а.с.10)

На виконання вказаної ухвали позивачем подана заява про усунення недоліків позовної заяви(а.с.13)

Повторно, Ухвалою судді від 06.12.2016р. позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «Завод Стеко» та фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів залишено без руху та надано позивачу строк, який не перевищує п'яти днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків такої, зокрема, для сплати судового збору.

У встановлений в ухвалі строк позивач вимог згаданої ухвали не виконав, оскільки вважав, що він звільнений від сплати судового збору, а необхідність сплати такого вважав несправедливим та таким, що суперечить законодавству України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Стаття 5 Закону України "Про судовий збір" передбачає підстави для звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

ОСОБА_2 як в апеляційній скарзі так і в позовній заяві вказує, що звільнена від сплати судового збору згідно Закону України "Про захист прав споживачів".

Так, згідно ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Дійсно, Законом України від 22.05.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015 року, виключено п.7 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", згідно якого від сплати судового збору звільнялися споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Однак, зважаючи на відсутність конкретної норми, яка зобов'язує споживачів сплачувати судовий збір, наявність норми, що звільняє від сплати судового збору споживачів (ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів"), слід вважати, що позивач звільнений від сплати судового збору. Вказане вбачається також із п. 7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах".

Так, відповідно до п. 7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", оскільки стаття 5 Закону № 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94/ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 22 Закону України від 22 травня 1991 року № 1023-XII"Про захист прав споживачів".

Колегія суддів не погоджується з висновками судді про те, що споживачі, які звертаються до суду з позовом, що пов'язані з порушенням їх прав, повинні сплачувати судовий збір, так як вони не включені в перелік категорій осіб, які звільняються від спати судового збору при поданні позову, оскільки зміни до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" з приводу сплати судового збору за подання позовів, що пов'язані з порушенням їх прав, в Закон України "Про захист прав споживачів" не були внесені, зазначена стаття є чинною, а відтак повернення позовної заяви з підстав невиконання ухвали судді щодо сплати судового збору, суперечить зазначеній нормі права, яка є спеціальною нормою щодо регулювання відносин захисту прав споживачів.

За таких обставин постановлена суддею ухвала про повернення ОСОБА_2 позовної заяви, з якою вона звернулася до відповідачів та подання якої обґрунтовує порушенням її прав, як споживача послуг, з підстав невиконання ним вимог ухвали судді від 06.12.2016 року, якою її зобов'язано в строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, сплатити судовий збір, є незаконною, оскільки постановлена з недотриманням вимог ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", яка була і є чинною.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

А відтак оскаржувана ухвала судді підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, ст. 307, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2016 року про повернення позовної заяви - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання відкриття провадження у справі..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета