РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 Провадження №2-о/425/9/17

Справа № 425/3872/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

Головуючого судді Романовського Є.О.,

за участю секретаря Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рубіжне цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Рубіжанська міська рада, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що після смерті

04 грудня 2012 року її матері - ОСОБА_2, вона переїхала жити до свого батька - ОСОБА_3, у будинок АДРЕСА_3. ІНФОРМАЦІЯ_6 року її батько, з яким вона разом проживала, помер, після чого, а саме 27.05.2016 року вона виїхала з м. Рубіжне до Автономної Республіки Крим. Перед смертю, в силу свого похилого віку, покійний склав заповіт від 05.07.2013 року на її сина - ОСОБА_4. Про наявність заповіту заявнику було відомо та вона вважала, що її син звернеться з заявою до нотаріуса для прийняттям спадщини. Проте, коли вона повернулася у жовтні 2016 року до м. Рубіжне, син повідомив, що не звертався до нотаріуса за оформленням спадщини та не хоче її приймати, про що 22.11.2016 року склав у нотаріуса відповідну заяву. У цей же день заявник звернулася до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її батька, проте постановою від 22.11.2016 року за № 223/02-31 їй було відмовлено, через пропуск встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини, оскільки вона була зареєстрована за іншою адресою, ніж її батько та не надала докази постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем заявнику потрібно для прийняття спадщини, залишеної після смерті батька. На підставі викладеного, просить суд встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у будинку АДРЕСА_3, з грудня 2012 року і до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та додатково пояснили, що з грудня 2012 року заявник з батьком вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог, просить розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією її паспорта (а. с. 6).

Мати заявника - ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 861 від 05.12.2012 року (а. с. 14).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований з 26.04.2007 року за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 08.11.2016 року № 39677 (а.с.25).

Зазначений будинок належав померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 17.01.2007 року ВЕМ № 927519, витягом з Державного реєстру правочинів від 17.01.2007 року № 3664755, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2007 року № 13644967 (а. с. 16-18).

Згідно із копією свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_6 року, актовий запис № 172, та лікарського свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_6 року № 54, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року

(а. с. 10-11).

Відповідно до накладної від ІНФОРМАЦІЯ_6 року № 63 та замовлення на виготовлення пам'ятника від 18.11.2016 року № 40, заявник здійснила витрати на поховання батька (а. с. 12 - 13). З копії заповіту від 05.07.2013 року № 267 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.07.2013 року № 34441768, ОСОБА_3 все своє майно після смерті заповідав онуку - ОСОБА_4 (а. с. 19 - 20).

22.11.2016 року онук померлого - ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. із заявою про те, що встановлений законом строк для прийняття спадщини він пропустив та не буде звертатися до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини (а. с. 21).

Приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3, оскільки заявник пропустила строк прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2016 року (а. с. 22).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.11.2016 року № 45872989 приватним нотаріусом Білоус З.В. було зареєстровано спадкову справу № 59846366 від 22.11.2016 року (а. с. 24).

З письмової відповіді приватного нотаріуса Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. від 06.01.2017 року № 1/02-14 вбачається, що 22.11.2016 року була заведене спадкова справа № 57/60 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3, однак у встановлений законом строк заяви для прийняття спадщини та про відмову від спадщини не надходило. 22.11.2016 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась дочка померлого - ОСОБА_1 Онук - ОСОБА_4 надав заяву про те, що строк за заповітом пропустив та не буде звертатися до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 39).

З акту, складеного 05.12.2016 року за участі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та депутата Рубіжанської міської ради ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, фактично проживали до моменту смерті останнього за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 15).

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_9 показала, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2, тобто, по сусідству із заявником. Батька заявника вона добре знала, оскільки працює в швидкій допомозі та часто виїздила на виклики до ОСОБА_1 через поганий стан здоров'я батька за адресою: АДРЕСА_3. Підтверджує той факт, що заявник після смерті її матері, а саме з 2012 року проживала у свого батька, доглядала за ним, вела спільне господарство, після його смерті виїхала до Автономної Республіки Криму.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положенням ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Суд зазначає, що спадкоємиць за заповітом ОСОБА_4 в наданий законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини за заповітом та звертатися до суду за додатковим строком для прийняття спадщини (відповідно до його заяви від 22.11.2016 року за № 1992, посвідченої приватним нотаріусом Білоус З.В.) не буде, таким чином єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 за законом є його донька ОСОБА_1

Факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1, з грудня 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 року (до часу смерті спадкодавця) в будинку АДРЕСА_3 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 та актом, складеним 05.12.2016 року за участі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та депутата Рубіжанської міської ради ОСОБА_8, які є послідовними та не суперечать обставинам справи, а також іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку із чим заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3, у будинку АДРЕСА_3 з грудня 2012 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_6 року підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10 - 11, 60, 208, 209, 212-215, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Рубіжанська міська рада, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання з грудня 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у будинку АДРЕСА_3

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Суддя Є. О. Романовський