АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/419/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2, 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення розміру часток сторін у садибі, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду з даним позовом, яким просила суд визначити рівними розміри часток колишнього подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у садибі, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і знаходиться за адресою вул. ОСОБА_8 (колишня 25 Жовтня), 68, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину будинковолодіння по вул. П.Чубинського (колишня 25 Жовтня), 68, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, яке зареєстровано на праві власності за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 03.12.2007 приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №3425, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 10.12.2007, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13892849; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:012:0034 (помилково зазначена як :04:001:0188) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадиб.діл.), розташовану по вул. П.Чубинського (колишня 25 Жовтня), 68, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, яка належить відповідачу на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №843993, зареєстрованого 22.04.2010 за №34, виданого на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської ради №38/1 від 28.01.2010.

В обґрунтування вказано на те, що в період шлюбу, розірваного рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.07.2014, яке набрало законної сили 11.07.2014, позивач та відповідач придбали будинок №68 з надвірними спорудами по вул. П.Чубинського (колишня 25 Жовтня) м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області на підставі договору купівлі-продажу будинку від 03.12.2007, посвідченого 03.12.2007 приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №3425, який оформлено на відповідача. Дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки нажито в період шлюбу, однак дійти згоди з відповідачем та оформити правовстановлюючі документи на належну їй частку не може, тому і предявила у суд даний позов.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16.12.2016 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його помилковість, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вказує на те, що спірне майно не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки його придбано за кошти, подаровані відповідачу його матірю, що підтверджується виписками із банківського рахунку про переведення коштів безпосередньо перед купівлею будинку. У звязку з відсутністю правових знань, відповідач в суді не зміг пояснити, що він заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже предметом апеляційного перегляду є висновки суду першої інстанції у аспекті, того, чи є спірне майно обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Так задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що майно, про поділ якого позивачем порушується питання, є обєктом спільної сумісної власності оскільки його придбано під час шлюбу сторін.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 26.09.1998 між ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - Нечипоренко) ОСОБА_10 та ОСОБА_6 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківської держадміністрації Черкаської області за №97. Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.07.2014, яке набрало законної сили 11.07.2014 шлюб сторін розірвано.

У період шлюбу сторони придбали будинок №68 з надвірними спорудами по вул. П.Чубинського (колишня 25 Жовтня), 68 у м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області (спірне майно) за договором купівлі-продажу будинку, посвідченого 03.12.2007 приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №3425.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №72236786 від 03.11.2016 дата прийняття рішення про державну реєстрацію спірного нерухомого майна 10.12.2007. Згідно даних технічної інвентаризації, які підтверджені технічним паспортом на житловий будинок садибного типу по вул. П.Чубинського, 68 в м. Корсуні-Шевченківському, виготовленому 29.11.2007 комунальним підприємством «Черкаське об'єднане бюро технічної інвентаризації», за цією адресою знаходяться такі будівлі та споруди: житловий будинок А, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., збудований в 1961 році; веранда - а, ганок №1, сарай Б, збудований в 1964 році, прибудова б, сарай Д, збудований в 1967 році, погріб П, збудований в 1961 році, вбиральня У, ворота та хвіртка №2, скважина №3, огорожа №4. Інвентаризаційна вартість становить 20448,00 грн.

Житловий будинок з господарськими спорудами знаходиться на присадибній земельній ділянці розміром 0,10 га, яка згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №843993, зареєстрованого 22.04.2010 за №34, передана у приватну власність відповідачу ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. Кадастровий номер цієї земельної ділянки :02:012:0034.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого 24.10.2016 відділом Держгеокадастру у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області, нормативно-грошова оцінка даної земельної ділянки становить 108880,00 грн.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вищевказаний висновок викладений в правовій позиції ВСУ від 01.07.2015 по справі № 6- 612цс15 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів України.

Також у п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Тобто, якщо майно придбано за особисті кошти одного з подружжя чи подаровано одному з подружжя воно може бути особистим майном особи та не включається до складу спільного сумісного майна подружжя.

Однак суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті спору всупереч вищевикладеним правовим нормам належним чином не встановив усі обставини справи, установивши тільки факт набуття спірного майна за час шлюбу, не зясував належним чином джерело його набуття.

При цьому, з наданих апелянтом виписок по банківському рахунку ПАТ «ОСОБА_12 Аваль» вбачається, що ОСОБА_13 15.08.2007 року перерахувала ОСОБА_6 42000 доларів США. В день укладення договору купівлі - продажу будинку 03.12.2007 року з належного відповідачеві рахунку ним було знято 20000 доларів США.

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_13 дійсно є матірю відповідача ОСОБА_6

Представник позивачки в суді апеляційної інстанції, повністю визнаючи факт передачі матірю позивача вищевказаної суми коштів та зняття ним в день укладення купівлі - продажу будинку 20000 доларів США, при цьому заперечує той факт, що саме за ці кошти було придбано будинок. Зазначає, що кошти в сумі 22 448 грн. за які було придбано будинок є їх спільними коштами, а 20000 доларів США відповідач зняв в день придбання будинку з рахунку з метою проведення його ремонту, який так і не був проведений. При цьому, належних та допустимих доказів стороною позивача на підтвердження своїх заперечень суду надано не було.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що спірне майно не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки його придбано за кошти, отримані відповідачем від його матері, відповідно, в задоволенні вимог позивачки має бути відмовлено в повному обсязі за їх безпідставністю.

Відповідно до положень ст.309 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року слід скасувати та винести нове, яким в задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу задоволити частково .

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення розміру часток сторін у садибі, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення розміру часток сторін у садибі, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :