Справа № 456/4553/15 Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/1065/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.,

секретаря: Бадівської О.О.

за участю:ОСОБА_2, представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_4, ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що у встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_4 не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки в той період перебувала за кордоном в ОСОБА_6 Італія, що підтверджується відмітками в закордонному паспорті ОСОБА_4, яка тимчасово проживає в ОСОБА_6 Італія та має дозвіл на роботу в дані країні. Також апелянти вказують, що ОСОБА_2 не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебував на лікарняному з 07.08.2015 року по 12.10.2015 року з діагнозом «розрив зв'язок правого колінного суглобу». Згідно довідки від 21.09.2016 року виданої на підприємстві, яке знаходиться в ОСОБА_6 ОСОБА_2 працював в період з 01.02.2015 року 31.12.2015 року за кордоном.

Враховуючи наведене, апелянти вважають, що пропустили строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Просять скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким визначити для ОСОБА_4 та ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи у позові районний суд виходив з того що позивачі були обізнані про смерть ОСОБА_7, який помер 10 квітня 2015 року, проте належних та допустимих доказів наявності перешкод для прийняття спадщини саме в період з 10 квітня 2015 року по 10 жовтня 2015 року не надали, а зазначені позивачами причини пропуску ними шестимісячного строку для прийняття спадщини, не є такими , що не залежали від їхньої волі, не є непереборними та такими, що створювали для них істотні труднощі для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 14.04.2015 року помер ОСОБА_7, який був батьком сторін. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що належало йому за життя, а саме квартира АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги, 26.10.2015 року вони отримали лист від Стрийської державної нотаріальної контори, в якому вказувалось, що позивачі пропустили шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, який поновлюється в суді.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. 3 ст. 1272 цього ж Кодексу за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Мар`ян Михайлович у встановлений законом строк не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадищини, а отже не прийняли спадщину за законом у цей строк.

ОСОБА_4 як причину поважності пропуску строку вказує що пропустила його у зв`язку з перебуванням за кордоном в ОСОБА_6 Італія, де вона проживає та має дозвіл на роботу. Проте колегія суддів вважає що дана причина не може слугувати підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_2 не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебував на лікарняному з 07.08.2015 року по 12.10.2015 року з діагнозом «розрив зв'язок правого колінного суглобу», та згідно довідки від 21.09.2016 року виданої на підприємстві, яке знаходиться в ОСОБА_6 ОСОБА_2 працював в період з 01.02.2015 року 31.12.2015 року за кордоном. Дані докази суперечать один одному і не підтверджують не можливість звернутись до нотаріуса після смерті батька з 14.04.2015 року.

Так як позивачі не надали суду належних доказів про поважність причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, а вказані ними підстави не свідчать про їх поважність, то підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1)у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Саме до такого розуміння цих норм зводиться висновок Верховного Суду України викладений у його постанові від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, який відповідно до вимог ст.. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді