Справа № 495/6581/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 лютого 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха В.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

26.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а саме просить суд:

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 7 906 гривень 24 копійки;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ринкову вартість велосипеда «Україна», який було пошкоджено з вини відповідача ОСОБА_4 в результаті ДТП, яка станом на 08.07.2016 рік складає 2 240 гривень;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 300 гривень за складання експертом МПМ «ЕКС» ОСОБА_5 висновку ринкової вартості велосипеда «Україна», який було пошкоджено з вини відповідача ОСОБА_4 в результаті ДТП;

- зобовязати ОСОБА_4 виплатити ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 10 446 гривень 24 копійки та моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 31 серпня 2013 року, приблизно о 13 годині 10 хвилин, по вул. Кишинівський, 241 в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, стався наїзд автомобіля НОМЕР_1 з причепом ПГА-1 д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, на велосипедиста ОСОБА_7, якому в результаті ДТП були заподіяні тілесні ушкодження.

07.09.2013 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7, помер в реанімаційному відділенні Білгород-Дністровської ЦМЛ.

За даним фактом слідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002974 від 31.08.2013 року за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При отриманні висновку судово-медичної експертизи №234 від 07.10.2013 року, кваліфікація кримінального провадження була змінена на ч. 2 ст. 286 КК України.

По кримінальному провадженню №0002974 призначалась комісійна судово-медична експертиза. Згідно висновку № 111 від 02.06.2014 року у її батька ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження.

Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному звязку з заподіяними йому тілесними ушкодженнями.

Позивач вказує, що на закупівлю ліків та організацію і проведення поховання її батька ОСОБА_7 вона витратила кошти в розмірі 7 906 гривень 24 копійки, що складає матеріальну частину збитків. Також перенесла моральні страждання у звязку з ДТП, хворобою та смертю близької їй людини.

Також позивач вказує, що 11 липня 2016 року експертом МПМ «ЕКС» ОСОБА_5, було складено висновок про незалежну оцінку вартості велосипеда «Україна», який було пошкоджено з вини відповідача ОСОБА_4 в результаті ДТП. Відповідно до висновку ринкова вартість велосипеда «Україна» станом на 08.07.2016 року складає 2 240 гривень. За складання вказаного висновку позивачем було сплачено експерту 300 гривень.

Враховуючи викладене, зокрема, понесені матеріальні збитки та завдані моральні страждання ОСОБА_1 просить суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі, з тих підстав, що шкода, яка була завдана здоров'ю батька позивача мала місце внаслідок непереборної сили в момент її завдання, у зв'язку з чим дії відповідача не можна вважати неправомірними. Зазначені доводи на думку предствника відпоідача підтверджені висновками експертиз, які були проведені в рамках кримінального провадження, крім того, викладені слідчим в постанові про закриття кримінального провадження, у зв'язку з чим відповідач та його представник вважають позов необґрунтованим.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так під час розгляду справи судом встановлено, що 31 серпня 2013 року, приблизно о 13 годині 10 хвилин, по вул. Кишинівський, 241 в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, стався наїзд автомобіля НОМЕР_1 з причепом ПГА-1 д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, на велосипедиста ОСОБА_7, який в результаті ДТП загинув.

За даним фактом слідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002974 від 31.08.2013 року за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При отриманні висновку судово-медичної експертизи №234 від 07.10.2013 року, кваліфікація кримінального провадження була змінена на ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 234, в ході проведення експертизи трупа у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження, які є наслідком травмуючої дії тупих твердих предметів , на що вказує їх характер. Тілесні ушкодження мають ознаки тяжких за критерієм небезпеки для життя, які спричинили смерть ОСОБА_7 Множинність тілесних ушкоджень і різноманітність їх локалізації вказують на те, що тілесні ушкодження могли виникнути при ДТП. Смерть ОСОБА_7 по слідувала 07.09.2013 року, що зазначено в поданій медичної документації і складається в прямому причинному зв'язку з заподіяними йому тілесними ушкодженнями. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли при очевидних обставинах, 31.09.2013 року при зіткненні велосипедиста ОСОБА_7 з легковим автомобілем. Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв'язку зі спричиненими йому тілесними ушкодженнями. Наведені обставини крім того підтверджуються висновком комісійної судово-медичної експертизи №111. (а.с. 26-32, 50-71)

Також судом встановлено, що на теперішній час, кримінальне провадження внесене до ЄРДР під №0002974 від 31.08.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, перебуває на стадії досудового розгляду. Як вбачається з самого криміналного проваження, то постановою слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП воно було закрито, у звязку з відсуністю складу кримінального правопорушення, але ухвалою слідчого судді Білгрод-Дністровського міськрайонного суду зазначена постанова скасована і кримінальне провдження напрлене для прожовдення досудового розслідвання.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Обґрунтовуючи свій позов в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, позивач зазначає, що на закупівлю ліків та організацію і проведення поховання її батька ОСОБА_7 вона витратила кошти в розмірі 7 906 грн. 24 коп.

Зазначені позовні вимоги на думку суду підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 08.09.2013 року, витрати понесені позивачем на організацію та проведення поховання складають 3150,00 грн. (а.с. 111)

Крім того, позивач, в якості доказів обґрунтування матеріальних збитків надає товарні чеки та квітинці на придбання медикаментів на загальну суму 4756,24 грн. (а.с. 12-129)

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає належним та допустимим доказом у справі товарні чеки, на суму 2093,14 грн., оскільки останні підтверджуються відповідними призначеннями лікаря. (а.с 114,115,117,121,122,123,126,127). Інші ж товарні чеки та квитанції не знайшли свого підтвердження, як такі, що не підтвердженні відповідними доказами та призначеннями лікаря.

Таким чином, загальна сума матеріальних збитків визнана судом становить 5243,11 грн.

Крім того, з урахуванням того що внаслідок ДТП батько позивача помер, у зв'язку чим ОСОБА_1 перенесла моральні страждання пов'язані з хворобою та смертю її батька, суд, виходячи у тому числі з принципу справедливості та розумності, вважає, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди мають бути задоволені частково, в розмірі 10000,00 грн.

Щодо вимог ОСОБА_1 стосовно стягнення з ОСОБА_4 на її користь вартості велосипеда «Україна», яка станом на 08.07.2016 рік складає 2 240 гривень, а також стягнення суми у розмірі 300,00 гривень за складання експертом МПМ «ЕКС» ОСОБА_5 висновку ринкової вартості велосипеда «Україна», який було пошкоджено з вини відповідача ОСОБА_4 в результаті ДТП, позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню оскільки дане майно не належало позивачу на праві приватної власності, а було власністю ОСОБА_7

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання ОСОБА_4 виплатити їй матеріальні збитки в розмірі 10 446 гривень 24 копійки та моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони дублюють іншу частину заявлених позивачем вимог, тому не підлягають окремому розгляду.

Одночасно, суд повністю не погоджується з доводами представника відповідача, про те, що шкода, яка була завдана здоров'ю батька позивача мала місце внаслідок непереборної сили в момент її завдання, у зв'язку з чим дії відповідача не можна вважати неправомірними з огляду на наступне.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 4 роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Відповідач ОСОБА_4 не надав суду належних та допустимих доказів того, що шкоду, завдану позивачці смертю її батька, спричинено внаслідок непереборної сили або умислу останнього, а тому ОСОБА_4 має нести відповідальність незалежно від доведеності його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

При визначені розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої позивачці, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачці душевних страждань внаслідок смерті її батька та вважає, що достатнім розміром для компенсації моральної шкоди є сума 10000,00 грн., та матеріальної шкоди - сума 5243 грн. 11 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Решта вимог не підлягає задоволенню з підстав їх необґрунтованості.

Керуючись, ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 5243 грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя