Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/8699/16 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/778/1112/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Дзярука М.П.

ОСОБА_2

суддів: Трофимової Д.А.

при секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія до ОСОБА_3, третьої особи: Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони відчуження, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія звернулося до суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони відчуження.

В позові зазначало, що 21.12.2006 року між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №8.840.06.12М, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 400 000 доларів США, строком до 17.12.2021 року, зі сплатою 15,5 відсотків річних.

В якості забезпечення виконання позичальником зобовязань з повернення кредиту між ЗАТ „Агробанк та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №8.840.06.12М/2, згідно якого ОСОБА_3 передала в іпотеку належне їх нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Також 21.12.2006р. між ЗАТ „Агробанк та позичальником було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя до іпотечного договору №8.840.06.12М/2.

ПАТ „Банк Восток є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ „Хоум ОСОБА_5, яке в свою чергу, є правонаступником прав та обовязків ВАТ „Хоум ОСОБА_5, яке є правонаступником ЗАТ „Хоум ОСОБА_5, яке в свою чергу, є правонаступником прав та обовязків ЗАТ „Агробанк.

26.06.2011 між ПАТ „Банк Восток та ТОВ „ОСОБА_5 Фінанс було укладено договір про відступлення права вимоги №7, згідно якого ТОВ „ОСОБА_5 Фінанс набуло право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором №8.840.06.12М від 21.12.2006р.

Також 08.12.2011 року між ПАТ „Банк Восток і ТОВ „ОСОБА_5 Фінанс було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №8.840.06.12М/2 від 21.12.2006р., згідно якого ТОВ „ОСОБА_5 Фінанс набуло права нового іпотекодержателя.

Крім цього, 07.08.2012 року між ПАТ „Банк Восток і ТОВ „ОСОБА_5 Фінанс було укладено договір „Про відступлення права за договором про задоволення вимог іпотекодержателя до іпотечного договору №8.840.06.12М/2 від 21.12.2006р., згідно якого ТОВ „ОСОБА_5 Фінанс набуло право звернення на предмет іпотеки у спосіб, визначений у договорі.

17.02.2014р. між ТОВ „ОСОБА_5 Фінанс та ТОВ „Фінансова Компанія „Довіра та Гарантія було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, згідно якого ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія набуло право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором.

12.03.2014 року між ТОВ „ОСОБА_5 Фінанс та ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно якого ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія набуло прав іпотекодержателя відносно предмета іпотеки, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, який належить відповідачці, ОСОБА_3

20.05.2016 року Орджонікідзевським ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було винесено постанову про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_3 та оголошено заборону його відчуження.

Накладений арешт порушує права та законні інтереси ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія на задоволення своєї вимоги за рахунок предмету іпотеки, шляхом застосування позасудової процедури.

Посилаючись на викладене, просило суд звільнити з під арешту та зняти заборону відчуження вищезазначеного нерухомого майна.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2016 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 21 грудня 2006 року між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №8.840.06.12М, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 400 000,00 доларів США строком по 17 грудня 2021 року зі сплатою 15,5% річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_3 21 грудня 2006 року було укладено іпотечний договір №8.840.06.12М/2, за яким було передано банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_3.

Правонаступником ЗАТ «Агробанк» стало ВАТ «Хоум ОСОБА_5», а правонаступником останнього стало ПАТ «Банк Восток».

Виходячи із змісту ст.ст.512,514 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі, за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобовязанні повязана з тим, що попередні учасники зобовязань вибувають з цих відносин, а їх права та обовязки переходять до субєктів, які їх замінюють.

26 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «КредексФінанс» укладено договір про відступлення права вимоги №7, згідно з яким останній набув прав кредитора відносно ОСОБА_4 за кредитним договором №8.840.06.12М від 21.12.2006р.

17 лютого 2014 року між ТОВ «КредексФінанс» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №8.840.06.12М від 21.12.2006р. та за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора до ОСОБА_4

12.03.2014р. приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_6 було посвідчено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки між ТОВ «КредексФінанс» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі чого, в Державному реєстрі іпотек було змінено іпотекодержателя на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відносно предмета іпотеки, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_4, яка належить на праві власності ОСОБА_3

Таким чином, внаслідок укладення вказаних Договорів, до ТОВ „ФК «Довіра та Гарантія» (яке набуло статусу нового кредитора) перейшло в повному обсязі право вимоги за договором іпотеки від 21.12.2006 року, який є забезпеченням належного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №8.840.06.12М.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 20.05.2016р. у межах виконавчого провадження №50324511 було накладено арешт на все майно ОСОБА_3, в т.ч. і на квартиру, що є предметом іпотеки та оголошено заборону на його відчуження.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції виходив з того, що право позивача як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняється не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетним задоволенням його вимог, та позивачем не надано суду доказів того, що були порушені його права як іпотекодержателя.

Однак, погодитися з такими висновками та рішенням суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03 червня 2016 року, за змістом частини четвертої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно з ч.5ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку» - під іпотекою слід розуміти вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зіст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

За змістом ст.ст.9,10 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 20.05.2016р. у межах виконавчого провадження №50324511 було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3, в той час коли нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3, а саме, квартира за адресою: АДРЕСА_4 передано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в іпотеку у якості забезпечення належного виконання зобовязання ОСОБА_4 за кредитним договором №8.840.06.12М.

Колегія суддів звертає увагу та не, що згідно з ч.3ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягування на заставлене майно боржника може бути звернуто в разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Тобто, зазначені норми закону передбачають можливість задоволення вимог кредитора, які не забезпечені заставою/іпотекою, проте за певних умов, визначених наведеною вище нормою права.

Частиною 4 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладання арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться в заставі, роз'яснює заставодержателю право звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно, але має довести, що заборгованість відповідача перед ним значно перевищує вартість предмета застави.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2009р. було звернуто стягнення на предмети іпотек, в т.ч. і на спірну квартиру, шляхом надання ЗАТ «ХК Банк» права її продажу будь-якій третій особі-покупцеві за початковою ціною не нижче 207 050,00 грн., з метою погашення боргу за кредитним договором №8.840.06.12М від 21.12.2006р., який станом на 14.11.2008р. становив 3 132 419,78 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015р. при виконанні вказаного вище рішення за виконавчим листом №2-140/2009 було замінено стягувача на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с. 57-63).

Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» має право на захист свого права заставодержателя шляхом подання позову про зняття арешту із заставленого майна у разі накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями (ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2016р., з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 1 378,00 грн. та апеляційної скарги у розмірі 1 515,80 грн., а загалом 2 893,80 грн.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2016 рокуу цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія до ОСОБА_3, третьої особи: Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони відчуження задовольнити.

Звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження нерухомого майна квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, яка належить на праві власності ОСОБА_3, накладеного в рамках виконавчого провадження №50324511 постановою Орджонікідзевського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 20.05.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 893,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: