Справа №: 398/107/17
провадження №: 2/398/1130/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" лютого 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Орловського В.В.,

з участю секретаря Сніжко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради про перерозподіл часток у праві власності на нерухоме майно,

уставновив:

13 січня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, встановивши, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 належить по ? частці квартири.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_7 посилається на те, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16 грудня 2016 року визнано незаконним та скасовано розпорядження (наказ) виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради народних депутатів від 17 червня 1997 року №10952 у частині визнання права на приватизацію державного житлового фонду за ОСОБА_1 та визнано недійсним видане на підставі цього розпорядження (наказу) свідоцтво про право власності на житло у частині визнання права власності на квартиру за ОСОБА_8 Позивачі пояснюють, що зазначеним вище рішенням суду припинено право власності ОСОБА_8 на ? частину зазначеної квартири, і тому на їх думку існують правові підстави для перерозподілу тієї частки у праві власності, яка належала ОСОБА_8, між трьома іншими співвласниками.

У судове засідання позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, подали до суду заяви, у яких просять розглянути справу за їх відсутності та пояснюють, що повністю підтримують зазначені вище позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Представник відповідача також у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, у якому просить розглянути справу за його відсутності та пояснює, що ознайомлений з доказами і вимогами позивачів та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вставновив такі обставини і дійшов таких висновків.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 червня 1997 року, виданого на підставі розпорядження (наказу) ОСОБА_5 міської ради народних депутатів від 17 червня 1997 року, квартира за адресою АДРЕСА_2 приватизована згідно Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сімї ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_8.

Рішенням Олександрійського Олександрійського міськрайонного суду від 16 грудня 2016 року визнано незаконним та скасовано розпорядження (наказ) виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради народних депутатів від 17 червня 1997 року №10952 у частині визнання права на приватизацію державного житлового фонду за ОСОБА_1, визнано недійсним видане на підставі цього розпорядження (наказу) свідоцтво про право власності на житло у частині визнання права власності на квартиру за ОСОБА_8

Статтею 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду визначені органи, на які покладено повноваження щодо організації проведення приватизації та оформлення права власності. Зокрема вставнолено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами органами місцевого самоврядування, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

При цьому передача квартир здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло.

Умови і правила, якими зобовязані керуватися зазначені органи при здійснення приватизації, встановлені у інших статтях зазначеного закону. Зокрема згідно статті 3 встановлено правила розрахунку площі житла, яка підлягає безоплатній приватизації. Така площа визначається з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Інші правила, за якими уповноважений орган визначає право громадян на приватизацію державного житлового фонду, встановлені у статтях 4-7 зазначеного закону.

Таким чином, повноваженнями з визначення кола осіб, яким у порядку приватизації передається житло і які відповідно набувають право спільної власності на нього, наділені саме відповідні органи приватизації.

При цьому згідно ч.11 ст. 8 зазначеного закону лише у випадку виникнення спору при приватизації квартир, справа може бути вирішена судом.

Відповідно до встановлених судом обставин орган приватизації - виконком ОСОБА_5 міської ради народних депутатів - у 1992 році прийняв розпорядження про передачу квартири у спільну сумісну власність ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4 і ОСОБА_8 Пізніше рішенням суду це розпорядження визнано незаконним і скасовано у частині визнання права на приватизацію за ОСОБА_8

Однак, визнання судом незаконним участі ОСОБА_8 у приватизації квартири, часткове скасування розпорядження органу приватизації і часткове визнання недійсним відповідного свідоцтва про право власності не означає, що речове право на квартиру, яким володів ОСОБА_8 автоматично переходить до інших співвласників, визначених рішенням органу приватизації у 1992 році. Натомість визначення кола осіб, яким у порядку приватизації передається у власність житло, законом віднесено до повноважень органу приватизації. І лише у випадку відмови цього органу передати квартиру особам, які мають на це право, спір може розглядатися судом. Однак позивачі не надали суду доказів наявності у них спору з виконком ОСОБА_5 міської ради щодо визнання за ними права на приватизацію квартири та оформлення за ними права власності з урахуванням встановленої судом незаконності включення ОСОБА_8 до складу осіб, які мають право на приватизацію. Позивачі не вказують, якими саме незаконними діями чи бездіяльністю відповідач ОСОБА_5 міська рада порушила їх права.

Саме тому визначення змісту права ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4 на приватизовану квартиру за відсутності спору між ними і органом приватизації не належить до повноважень суду. За таких умов суд не може взяти на себе функцію перегляду розпорядження органу приватизації від 1992 року та замість цього органу визначати коло осіб, які мають право на приватизацію, розрахувати площу безоплатної приватизації та інші умови її здійснення.

Також необґрунтованими є позовні вимоги про визначення часток ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на приватизовану квартиру. Так, судом на підставі свідоцтва про право власності встановлено, що квартира, яка є предметом спору, належить позивачам на праві спільної сумісної власності. У спільній сумісній власності згідно статті 368 ЦК України частки кожного із співвласників не визначаються. Визначення таких часток можливе лише у прямо передбачених законом випадках, зокрема, у разі виділу частки в натурі згідно статті 370 ЦК, поділу майна згідно статті 372 ЦК, поділу майна подружжя, звернення стягнення на частку майна згідно статті 371 ЦК тощо. Визначення часток співвласників тягне за собою припинення права спільної сумісної власності і виникнення права спільної часткової власності.

У всіх перелічених випадках закон встановлює процедури, за якими можливе визначення частки у спільній сумісній власності і, як наслідок, перетворення її на спільну часткову. Наприклад у разі застосування правил статті 370 ЦК України, на яку посилаються позивачі в обґрунтування свого позову, визначення часток внаслідок виділу в натурі можливе у порядку, встановленому статтею 364 цього кодексу, за домовленістю між співвласниками

Позивачі не надали суду жодних доказів, які б з урахуванням небхідності дотримання зазначених процедур вказували на наявність підстав для визначення часток у їх праві спільної сумісної власності на квартиру. При цьому розгляд судом вимог про визначення часток у праві власності можливий лише за наявності спору. Із тексту позовної заяви вбачається, що такого спору між співвласникми немає.

Також позов не містить обґрунтування якими саме діями відповідач ОСОБА_5 міська рада порушила права позивачів щодо визначення часток у праві власності на квартиру. Суд приймає до уваги, що доводи позову ґрунтуються на висновках, викладених у рішенні Олександрійського міськрайонного суду від 16 грудня 2016 року. Однак, це рішення не змінює виду права спільної власності на квартиру, яка є предметом позову. Положення свідоцтва про те, що квартира належить співвласниками на праві спільної сумісної власності згідно наданих суду доказів є чинним. Законність цього свідоцтва і розпорядження, на підставі якого воно видане, позивачі також не оспорюють.

Керуючись ст 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради про перерозподіл часток у праві власності на нерухоме майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орловський В.В.