Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
28.04.2017 394/198/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2017 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді Партоліної І.П.
при секретарі Довгій С. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельську цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 20 жовтня 2010 року відповідач ОСОБА_1 20 жовтня 2010 року отримав кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач, який належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 20 жовтня 2010 року відповідач заповнив та підписав заяву позичальника на отримання кредиту у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої банк надав позичальнику кредит у сумі 300 грн. 00 коп., з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 30.00 % на рік із розрахунку 360 днів у році, в обмін на зобовязання позичальника з поверненням кредиту, сплати відсотків, в зазначені в заяві та Умовах і правилах надання банківських послуг строки.
Заповнивши та особисто підписавши вищезазначену заяву відповідач (позичальник) погодився з тим, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.
Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 вказаних Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.
Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. ст. 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно стявляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг, а також відсотки.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне) виконання.
Однак, за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13 , яка , згідно зі ст. 360-7 ЦПК України , є обовязковою для судів України .
Тому розмір пені за період з 31.01.2016 року по 31.01.2017 року становить в сумі 1300 грн. (100х13), як зазначено у поданому позивачем розрахунку.
Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України є, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року).
Оскільки сума пені, яка становить 1300 грн., більш ніж як у 4 рази перевищує суму основного боргу, що становить 294 грн. 66 коп., тому дана обставина дає суду право зменшити розмір пені до 300 грн.
В п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин» зазначено ,що істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України можна вважати , зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником , майновий стан сторін , які беруть участь у зобовязанні , не лише майнові , але й інші інтереси сторін , що заслуговують на увагу ( наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).
Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2013 року по справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень Другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» вказав, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Судом також враховано, що позичальник вніс останній платіж на погашення основного боргу 27.06.2013 року, із цього часу позивач не звертався до суду з позовом до відповідача з приводу порушення взятого на себе відповідачем зобовязання.
При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості суд враховує, що відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених в ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).
За таких обставин до стягнення підлягає з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту, процентів за користування кредитом та пені.
Докази про те, що сума заборгованості за кредитним договором сплачувалась відповідачем належним чином суду не надано.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 257, 259, 526, 527, 610, 612, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 213, 214, 215,224 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або у разі, якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: