УхвалА

іменем україни

22 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_4 про стягнення суми за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 24 серпня 2014 року у смт Затока Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним ОСОБА_5 транспортним засобом «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого цей автомобіль зіткнувся з транспортним засобом «Mitsubishi Pagero Sport», номерний знак НОМЕР_3, належний ОСОБА_6, який рухався попереду, вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18 вересня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Позивач вказував про те, що у результаті зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований ним згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 21 січня 2013 року належний ОСОБА_5 автомобіль «Volkswagen Golf».

Зазначав про те, що 26 серпня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до нього з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 17 вересня 2014 року на підставі рахунку від 9 вересня 2014 року був складений страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього. Він сплатив товариству з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе», яке здійснювало ремонт застрахованого ним автомобіля, страхове відшкодування у розмірі 112 561 грн 02 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 18 вересня 2014 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у публічному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» (далі - ПАТ «Страхова Група «ТАС»). 29 січня 2015 року за його зверненням ПАТ «Страхова Група «ТАС» сплатило йому 50 тис. грн у межах ліміту відповідальності страховика.

Позивач зазначав про те, що різниця між розміром відшкодованої ним ОСОБА_5 матеріальної шкоди і розміром страхового відшкодування, виплаченого ПАТ «Страхова Група «ТАС» на його користь, становить 62 561 грн 02 коп., які ОСОБА_4 у добровільному порядку відмовляється сплатити.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» просило стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 62 561 грн 02 коп.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 1 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року, позов ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 62 561 грн 02 коп. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку регресу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», суди вірно застосувавши ст. 993, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між розміром відшкодованої ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» матеріальної шкоди ОСОБА_5 і розміром страхового відшкодування, виплаченого страховику ПАТ «Страхова Група «ТАС».

Суди дійшли вірного висновку про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), щодо неправильності визначення розміру шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

В.І. Журавель

С.П.Штелик