АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/4882/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Сенько М.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_2, на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 07 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просить визнати 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, особистою приватною власністю ОСОБА_4, посилаючись на те, що квартира придбана за його особисті кошти, отримані від продажу іншої квартири.

В подальшому ОСОБА_4 звернувся із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на цю частину квартири.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовує тим, що отримав від ОСОБА_3 повідомлення про намір останньої продати належну їй частину квартири, йому надано один місяць на відповідь повідомити про намір придбати частину квартиру як переважного покупця.

Після спливу одного місяця відповідач може відчужити квартиру на користь іншої особи, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у зв»язку із чим просить забезпечити позов.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 24 листопада 2016 року заяву задоволено, накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, та заборонено останній вчиняти дії, спрямовані на її відчуження.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 07 лютого 2017 року задоволено клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху та відмовлено у задоволенні клопотання в частині скасування заходів забезпечення позову.

Не погодившись із цією ухвалою в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 07 лютого 2017 року в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову та постановити нову про їх скасування.

В апеляційній скарзі посилається на те, що позов може бути забезпечено у справі, провадження у якій відкрито, проте, оскільки позов прийнято без дотримання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України та залишено без руху, то забезпеченню він не підлягає.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що причини, із яких вжито такий захід, не відпали.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв»язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Згідно із п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд вправі після відкриття провадження у справі залишити позовну заяву без руху, якщо її поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір, а у разі невиконання цих вимог залишити його без розгляду.

Частиною 6 ст.154 ЦПК України визначено, що вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили у випадках, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду. Також, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент постановлення ухвали були відсутні визначені законом підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Залишення позовної заяви без руху відповідно до п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України не дає підстав для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, оскільки причини, які обумовили застосування цього заходу, можуть бути усунуті.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов