Справа № 355/1618/16-ц
Провадження № 2/355/84/17
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лисюка О.Д.

за участю секретаря Ющенко Л.А.

представника позивача адвоката Блохіної О.В.

представника військової частини НОМЕР_1 Онікійчука О.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Управління Національної гвардії України, військової частина НОМЕР_1 Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, ПАТ «Київський страховий дім», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок злочину, -
встановив:
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом стверджуючи, що 12.02.2016 року близько 18 год. 45 хв. на 54 км.+700 метрів автомобільної дороги «Київ-Харків» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів « ЗІЛ-157» в.р.н. НОМЕР_2 , що належить військовій частині НОМЕР_1 ГУ Національної гвардії України під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілів «ВАЗ 21043», д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Renault Duster» д.р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир транспортного засобу «ВАЗ 21043» ОСОБА_4 загинув, інші пасажири отримали різного ступеню тілесні ушкодження, а сам автомобіль, визнаний непридатним до експлуатації.

Автомобіль «Renault Duster», який належить позивачу ОСОБА_1 , зазнав механічних ушкоджень і згідно висновку № 756/16 від 13 грудня 2016 року експертного товарознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу становить 53711,67 грн.

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 01 листопада 2016 року військовослужбовець військової частині НОМЕР_1 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину) передбаченого ч.2 ст.286 КК України та був засуджений до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Оскільки на момент ДТП автомобіль « ЗІЛ-157» в.р.н. НОМЕР_2 , що належить військовій частині НОМЕР_1 ГУ Національної гвардії України був застрахований в страховій компанії «Київський страховий дім», то даною компанією йому було частково сплачено суму збитку на загальну суму 21 468,47 грн., а тому вважає, що решту суми в розмірі 34 426,66 грн. належить сплатити йому відповідачами.

Просить суд стягнути з Головного Управління Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 Головного Управління Національної гвардії України солідарно, на його користь 34 426,66 грн. заподіяних матеріальних збитків, 5000 грн. заподіяної моральної шкоди та судові витрати.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 12 січня 2017 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучене Приватне акціонерне товариство « Київський страховий дім».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі пояснивши, що окрім пошкодження його автомобіля «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_4 незаконними діями військовослужбовця Військової частини № НОМЕР_1 , йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5000.00 грн. В обґрунтування відшкодування моральної шкоди зазначив, що внаслідок ДТП, у нього загострилася давня хвороба хребта і після аварії, він вимушений був проходити амбулаторне лікування з діагнозом: загострення пояснично-хрящового радикуліту вертеброгенного генеза. Окрім того, внаслідок пошкодження його автомобіля, якого він щойно придбав, він був позбавлений можливості здійснювати щоденні відвідини своєї матері, яка є інвалідом І-ї групи та надавати їй посильну допомогу. Ці обставини, змусили його наймати відповідну особу, яка б здійснювала догляд за матір`ю та як наслідок понести додаткові витрати для цього.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя внаслідок пошкодження автомобіля, просить його вимоги в цій частині також задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги свого довірителя підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі з наведених в позові підстав, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Вказала, що автомобіль позивача був застрахований з лімітом в 50 тис.грн., але страховою компанією було виплачено лише 21 468,47 грн., а тому, залишок матеріального збитки в сумі 32 243,20 грн. повинні сплатити відповідачі в солідарному порядку.

Представник Головного управління національної гвардії України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений. Від представника на адресу суду надійшли заперечення щодо позовних вимог відповідно до яких, сторона відповідача заперечує щодо їх задоволення.

В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що за правилами ст.1187 ЦК України, майнова та моральна шкода, яка завдана позивачу, підлягає відшкодуванню особою, яка володіла даним транспортним засобом.

Окрім того, як вбачається із змісту розпорядження командувача Національної гвардії України від 07.08.2015 року № 3/22/1-4714 транспортний засіб «ЗІЛ 157» в.р.н. НОМЕР_5 , в тому числі, був переданий та закріплений за військовою частиною НОМЕР_1 Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, яка є самостійною юридичною особою.

За таких обставин, Головне управління національної гвардії України не несе відповідальності за шкоду, яка заподіяна військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

Представник військової частини НОМЕР_1 Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, начальник юридичної служби Онікійчук Олександр Сергійович проти заявленого позову заперечив пояснивши, що цивільна відповідальність транспортного засобу «ЗІЛ-157» в.р.н. НОМЕР_5 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» із лімітом відповідальності 50 000 грн.

Страховою компанією позивачу було проведено виплату узгодженої сторонами суму страхового відшкодування в сумі 21 468,41 грн., що не перевищує даного ліміту, а тому, підстав для задоволення позову про стягнення коштів із військової частини, не ґрунтується на законі.

Представник Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений. Від представника страхової компанії на адресу суду надійшли письмові заперечення щодо позовних вимог відповідно до яких, дані позовні вимоги вважають безпідставними, оскільки між позивачем та страховою компанією була досягнута згода щодо страхового відшкодування, яку компанія виплатила в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 12.02.2016 року на 55-му км траси Київ-Харків мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю наступних транспортних засобів:

*автомобіль «ЗІЛ», номер державної реєстрації НОМЕР_5 , що належить Військовій частині № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 ;

*автомобіль «ВАЗ 2104», номер державної реєстрації НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіль «Renault Duster», номер державної реєстрації НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 , під його ж керуванням.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вироку Баришівського районного суду Київської області від 01.11.2016 року, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За вищевказаним вироком суду, молодший сержант ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України під час виконання службових обов`язків водія зенітно-ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Частиною 2 статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В ході судового розгляду було встановлено, що відповідальність власника транспортного засобу «ЗІЛ», номер державної реєстрації НОМЕР_5 , застрахована відповідно до полісу №АЕ/6695318 обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів ПАТ « Київський страховий дім».

17.02.2016 року військова частина № НОМЕР_1 та 15.02.2016 року ОСОБА_1 , відповідно, повідомили Страховика про подію, що може бути визнана страховою (а.с.247).

27.04.2016 року страховиком, за участю аварійного комісара було складено акт огляду ТЗ «Рено», номер державної реєстрації НОМЕР_4 ( т.2 а.с. 13).

Відповідно до положень п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

05.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із заявою (реєстраційний номер 712-4959 а.с.226) про виплату страхового відшкодування надавши відповідні документи.

Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно з п. 9.2. ст. 9 даного Закону, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

За п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 цього Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно положень п.п. 1 п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.
Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до п. 8.5. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року К° 142/5/2092 (далі - «Методика»), калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

Так, відповідно до калькуляції №712-149/16 ( т.2 а.с.14-43 ) вбачається, що вартість відновлювального ремонту складає 22 489,50 грн. з вирахуванням зношення запчастин, загальна сума вартості відновлювального ремонту становила 17 468,47 грн.

19.09.2016 року, на підставі наказу № 712-4959/1/1 від 08.08.2016 року ( т.1 а.с.229), акту та матеріалів страхової справи Страховиком було здійснене страхове відшкодування позивачу у розмір 17 468,47грн, що підтверджується копією платіжного доручення №14434 (т.1 а.с.231).

Системний аналіз положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Викладене вище свідчить, що страховиком було здійснено розрахунок страхового відшкодування в порядку передбаченому законодавством, в тому числі з урахуванням положень Закону та Методики.

При цьому, суд критично відноситься до пояснень позивача ОСОБА_1 в тій частині, що отриману суму страхового відшкодування, він прийняв як часткову оплату відшкодованих збитків.

Так, за результатами проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу, ПАТ «Київський страховий дім» та позивач ОСОБА_1 досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Окрім того, в підтвердження своєї позиції, суд звертає свою увагу, що 15.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до страховика з заявою про доплату страхового відшкодування у розмірі 4 000 гривень, відповідно до якої зазначив, що після доплати, «страховий випадок вважається повністю відшкодований з боку страхової компанії» ( т.1 а.с.232).

На підставі поданої заяви, 01.12.2016 року страховою компанією на підставі наказу №712-4959/2/21 від 21.11.2016 року, акту та матеріалів страхової справи було здійснене доплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 4 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №15877 (т.1 а.с. 235).

Таким чином, оскільки позивач мав право на отримання від страхової компанії «Київський страховий дім», як страховика, страхового відшкодування в розмірі 50 тис.грн., але в добровільному порядку погодився на виплату йому страхового відшкодування в розмірі 21 468,47 грн., то суд вважає, що Страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в порядку передбаченому законодавством, а тому зобов`язання Страховика є такими, що виконані та такими, що припинились.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому в зазначеній статті конкретизується перелік збитків, які мають бути обов`язково відшкодовані винною особою у разі їх завдання, а саме: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В судовому засіданні встановлено, що 13 грудня 2016 року судовим експертом Коваль І.М. (свідоцтво №49 від 03.07.2015 року т.1 а.с.15) складено висновок №756/16 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу (т.1 а.с.15-37), відповідно до якого, матеріальний збиток, завданий позивачу, як власнику автомобіля «Renault Duster», номер державної реєстрації НОМЕР_4 , становить 53711,67 грн., страховий ліміт для страхового відшкодування встановлений у 50 000,0 грн., а тому, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням його автомобіля, який підлягає стягненню з відповідача, становить 3 711,60 грн. ( 53 711,67 50 000,00 )

Крім того, з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.22 ЦК України, підлягає стягненню понесені позивачем витрати на сплату послуг по оцінці пошкодженого автомобіля за квитанцією №164537 від 14.12.2016 року в сумі 1400,00 грн., 2500,00 грн. оплата послуг адвоката (квитанція 2-/1/17 ( т.2 а.с. 49) та 551,00 грн. сплаченого судового збору, а всього підлягає до стягнення 8 162,87 грн.

Вирішуючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду при наявності її провини.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди суд вважає, що ОСОБА_1 вчиненим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, заподіяна моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням характеру й тривалості страждань, які зазнав позивач внаслідок пошкодження його автомобіля та неможливістю його використання за призначенням, порушення укладу життя позивача та докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.57 ч.2 ЦПК України пояснення сторони є джерелом доказів у цивільних справах. Таким чином, суд вважає, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. Вказану суму суд вважає співмірною та такою, що відповідає принципу розумності.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1172, 1194 ЦК України, ст.ст. 2,9,22,29,35, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-59, 60, 88, 208-210, 212, 213, 214-215, 218 ЦПК України, п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», -

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок злочину, задовольнити частково.
Стягнути із військової частини НОМЕР_1 Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 ) 3711 (три тисячі сімсот одинадцять грн.) 67 коп. заподіяних матеріальних збитків, 1400 (одну тисячу чотириста грн.) 00 коп. за оплату проведеного експертного автотоварознавчого дослідження, 551 ( п`ятсот п`ятдесят одну грн.) 21 коп. оплаченого судового збору, 2500 (дві тисячі п`ятсот грн.) 00 коп. оплати послуг адвоката та 5000 (п`ять тисяч грн.) 00 коп. заподіяної моральної шкоди, а всього стягнути 13 162 (тринадцять тисяч сто шістдесят дві грн.) 87 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На дане рішення апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського
районного суду О. Д. Лисюк