Справа № 316/1752/16-ц
Провадження № 2/316/171/17
"15" лютого 2017 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:
головуючого судді: Капустинського М.В.
секретаря судового засідання: Терещенко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Енергодар цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради, ОСОБА_3, про визнання втратившим право користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому більше року,-
Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах позивача ОСОБА_1, звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 18.11.2016 року з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, в якій зазначає, що 11.10.1999 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом №5373 про право власності на житло.
Спільне життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не склалося і з 2008 вони припинили спільне проживання. В грудні цього ж року відповідач зібрав свої особисті речі, в тому числі й звязку ключів від квартири, та переїхав мешкати на зйомну квартиру.
Офіційно шлюб був розірваний 05.04.2011 року. Це був останній день, коли ОСОБА_3 бачила та спілкувалась з ним. До офіційного розірвання шлюбу, в грудні 2010 року, відповідач надав ОСОБА_3 довіреність, якою вона мала право здійснити відчуження частки квартири на користь позивача.
28.01.2011 між позивачем та відповідачем, від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_3, уклали договір, згідно якого ми домовилися, що наші частки в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належать їм на праві спільної сумісної власності, є рівними. Цей договір був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №76.
21.04.2011 року відповідач, від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_3, здійснив відчуження частки своєї квартири на користь позивача. Договір дарування від 21.04.2011 було посвідчено державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №464. Право власності на частку було зареєстровано 18.02.2011 та 11.05.2011 року в КП «Енергодарське БТІ» Енергодарської міської ради.
Таким чином позивач з цього моменту вважається єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.
11.08.2012 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_7 та змінила прізвище з «Місоєдова» на «Здравчева». 18.09.2014 шлюб було розірвано.
На теперешній час відсутня інформація про місцеперебування відповідача. В квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, проте фактично відповідач не проживає в ній.
З січня 2008 відповідач втратив намір відноситись до цієї квартири як до свого постійного місця проживання.
Реєстрація відповідача в квартирі позивача перешкоджає їй в реалізації своїх прав як власника житла, тобто у володінні і розпорядженні майном на свій розсуд.
Просить суд: визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 25 в будинку № 23 по вулиці Козацька в місті Енергодарі Запорізької області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з відсутністю в ньому більше року без поважних причин. Справу розглянути за останнім відомим місцем проживання відповідача.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, які фактично збігаються із змістом позовної заяви, просять суд вимоги задовольнити.
Третя особа ОСОБА_3 не зявилась, надала до суду письмову заяву в якій проти задоволення вимог не заперечує (а.с.25).
Представник третьої особи Сектору реєстрації: проти задоволення вимог не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав, на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти, які надсилалися судом на адресу проживання відповідача зазначену в позовній заяві (а.с.23, 29).
Крім того, відповідач повідомлявся про слухання справи в Енергодарському суді через пресу, а саме оголошення в газеті «Запорізька правда» №50 від 22.12.2016 року (а.с.30), тобто, відповідач відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи.
Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться.
Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України - відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від нього не надійшло, за згодою позивача та представника позивача, відповідно до вимог ст.ст.169, 224-226 ЦПК України, суд, ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, за останнім відомим місцем проживання, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення.
Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтвердили факт не проживання відповідача у спірній квартирі, дослідивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов наступних висновків:
В матеріалах справи, наявне свідоцтво про право власності на житло №5373 (а.с. 6), Договір на право спільної часткової власності за позивачем та відповідачем по 1/2 (а.с.7) та ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав позивача та відповідача (а.с.8), Договір дарування квартири, за явим ОСОБА_3 від імені відповідача подарувала ? частку квартири позивачу по справі (а.с. 9-10) та ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав власності за позивачем по справі (а.с.11).
Тобто, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав передбачених законом.
Відповідно до ст.383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб.
Відповідно ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ти одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до п.9 ст.110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, є законними, у звязку з чим підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 110, 169, 208, 209, 212-215, 224-226, 228, 233, 292, 294 ЦПК України, суд
Вимоги позовної заяви ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги, діє адвокат ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради, ОСОБА_3, про визнання втратившим право користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому більше року без поважних причин - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 25 в будинку № 23 по вулиці Козацька в місті Енергодарі Запорізької області у звязку з відсутністю в ньому більше року без поважних причин.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним Кодексом України.
Суддя: М. В. Капустинський