Справа № 300/55/17
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В..,

суддів: Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 03 березня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини,

встановила:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини. Позов вмотивовано тим, що до 13.01.2017 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народилося двоє дітей, які на даний час знаходяться на вихованні у позивачки. У 2015 році в неї виявлено онкологічне захворювання, лікування якого потребує значних матеріальних витрат. Позивачка являється інвалідом ІІ групи, утримувати самостійно себе і дітей змоги не має. Відповідач у свою чергу займається діяльністю з надання транспортних послуг, має хоч і мінливий, але достатній дохід, тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти в розмірі 1000 гривень, щомісяця.

Рішенням Воловецького районного суду від 03.03.2017 року даний позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 18.01.2017 року протягом строку інвалідності позивача.

На дане судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги вказує, що не має можливості платити аліменти на утримання дружини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом або є інвалідом I, II чи III групи.

Згідно ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

У відповідності до ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, від дня подання позовної заяви (ст. 79 СК України).

Встановлено, що рішенням Воловецького районного суду від 13.01.2017 року №300/1027/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на вихованні у матері ОСОБА_2 (а.с.67).

Пенсійним посвідченням серії ААІ №258416 за №2 від 07.10.2015 року підтверджено, що ОСОБА_2 є пенсіонером по інвалідності ІІ групи (загальне захворювання), (а.с.3).

Довідкою обласного клінічного онкологічного диспансеру м. Ужгород за №469 від 27.01.2017 року підтверджено, що ОСОБА_2 з 25.01.2017 року знаходиться у даному медичному закладі з діагнозом: хвороба Ходжкіна, стан після курсів хіміотерапії, променевої терапії, ураження шийного хребта, стан після часткового видалення пухлини, розпочата променева терапія, потребує подальшого нагляду та лікування у лікаря-онколога (а.с. 32, 55).

З анамнезу захворювання ОСОБА_2 та хронології лікування станом на 28.12.2016 року витрати позивачки на лікуванні від онкохвороби склали 103068,60 гривень (а.с.56-57), надалі їй необхідні дороговартісні медичні препарати та послуги з рентгенологічного дослідження (а.с.58-59), постійний нагляд в онколога (а.с.61-66).

Заробітна плата позивачки з січня по грудень 2016 року разом з утримуваними податками, становить суму 70 394, 04 гривень (а.с.48).

За таких обставин суд вірно встановив, що позивачка є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги.

Посилання апелянта на те, що витрати в розмірі 103000,00 грн. понесені позивачкою ще в період шлюбу, а тому не є витратами які вона потребує наразі є безпідставним, оскільки інвалідність ІІ групи встановлена позивачці до жовтня 2017 року. Наявність же в позивачки онкологічного захворювання, що є важким, свідчить про постійну потребу в лікуванні, яке не є дешевим.

В апеляційному суді, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 надала суду додаткові докази того, що вона 03.04.2017 року знову проходила обстеження, та виписано ліки.

Також, суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач має можливість платити аліменти на утримання непрацездатної дружини. При цьому суд дав належну оцінку всім обставинами на які посилався відповідач, і які є наразі доводами апеляційної скарги.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач хоча ніде офіційно й не працює, однак такий визнав, що має нерегулярний дохід, зокрема від використання власного транспортного засобу надаючи послуги з перевезення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_6 підтвердив ту обставину, що на час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 перебуває на заробітках за кордоном. Тобто, відповідач має обєктивну можливість надавати допомогу по утриманню позивачка, яка таку конче потребує.

Стосовно сплати аліментів, то як вірно вказано судом, відповідач у січні 2017 року сплатив аліментів на суму 6696,62 грн. на декілька місяців вперед. Дана обставина обґрунтовано розцінена судом як свідчення наявності у нього достатнього рівня доходів. Посилання апелянта на те, що дану суму він позичив та сплатив на вимогу державного виконавця не можуть братися до уваги, оскільки таке не підтверджено жодними належними доказами.

Щодо оплати комунальних платежів, то колегія судді вважає помилковим твердження апелянта про те, що після розірвання шлюбу всі комунальні витрати лягатимуть на нього як на власника будинку, оскільки припинення шлюбних відносин не припиняє право користування ОСОБА_2 на житловий будинок, в якому вони спільно проживають. Тобто, ОСОБА_2, як користувач житлом зобовязана брати участь в утриманні житлового приміщення, в тому числі й щодо сплати комунальних платежів, нарівні з власником.

Із приводу посилання апелянта на необхідність надавати допомогу його одинокій матері, то як сам він визнає, остання отримує пенсію у розмірі 2100 грн., що є більше прожиткового мінімуму, а тому, не можна стверджувати, що вона потребує такої допомоги. При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач призначений опікуном чи піклувальником своєї матері. Та крім цього, остання має ще й іншого сина з яким проживає.

За таких обставин, суд першої інстанції, оцінюючи усі вказані обставини в сукупності, дійшов вірного висновку про те, що відповідач має можливість платити аліменти на утримання дружини. При цьому розмір таких аліментів, визначений судом в 600 грн., не є завеликим, відповідає принципу справедливості та добросовісності, підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

А звідси, доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку суду першої інстанції.

За наведених обставин, апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись приписами статей 307, 308, 313, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Воловецького районного суду від 03 березня 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач

Судді