Справа №463/5519/16-ц
Провадження №2/463/658/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 11 в будинку № 9 на вул. Ніжинській у м. Львові.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником згаданої вище квартири. Окрім неї, в квартирі з 03.07.2012р. зареєстрована відповідач, яка є колишньою дружиною її сина. Остання, після розлучення з її сином, з березня 2015р. не проживає у вказаній квартирі, у звязку з чим просить визнати її такою, що втратила право на користування житлом.

В судове засідання позивач не зявилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Скерувала до суду заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі через засоби масової інформації, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі зібраних у справі доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартира № 11 в будинку № 9 на вул. Ніжинській у м. Львові, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію реєстраційного посвідчення від 07.12.1995р. (а.с.5).

Згідно довідки про склад сімї з місця проживання (а.с.6, 11), у вказаній квартирі зареєстрована відповідач.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Однак, за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вказане свідчить про те, що колишній член сімї власника в тому числі втрачає право користування житловим приміщенням у випадку його відсутності понад один рік.

Згідно актів ОСББ «Ніжин» (а.с.7-10), відповідач, будучи зареєстрованою у ІНФОРМАЦІЯ_1 в такій не проживає з березня 2015 року.

Беручи до уваги наведені вище обставини, оскільки протилежного в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку, що вимога про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, оскільки обовязкові для цього підстави, які визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність колишнього члена сімї власника без поважних причин понад один рік встановлені та доведені зібраними в справі доказами.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 2).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 317, 319, 321, 346, 383, 386, 391, 396, 405 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою № 11 в будинку № 9 на вул. Ніжинській у м. Львові, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Личаківським районним судом м. Львова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Леньо С. І.