РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

при секретарі Беро В.Ю., Запаловській Я.І., Гаєвській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-АВІА" про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила визнати незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "МАСТЕР-АВІА" про її звільнення, поновити її на посаді покоївки готелю ТОВ "МАСТЕР-АВІА" та стягнути на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 16 серпня 2011 року її прийнято на роботу за переведенням з КП «Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни) покоївкою готелю ТОВ "МАСТЕР-АВІА" в зв'язку з отриманням ТОВ "МАСТЕР-АВІА" в оренду готелю (Жуляни) від КП «Міжнародний аеропорт «Київ».

Наказом від 01 серпня 2016 року № 138-к її звільнено з посади покоївки готелю з 01 серпня 2016 року в зв'язку з скороченням штату згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього заробітку. Вважає своє звільнення з роботи незаконним.

22 лютого 2016 року генеральний директор ТОВ "МАСТЕР-АВІА" Яковець О.О. видав наказ № М-1.1-02-21 «Про реструктуризацію «Готелю», де пунктом 1 передбачено внесення змін до штатного розпису готелю у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, суттєвим зменшенням кількості осіб, що проживають в готелі.

У цьому наказі не вказується, які посади будуть скорочуватися. Повідомлення про можливе скорочення отримали всі працівники готелю, але в інших підрозділах підприємства ніяких змін не передбачалося, і працівники підприємства не попереджалися про можливе звільнення.

Позивачка мала переважне право на залишення на роботі маючи безперервний стаж на цьому підприємстві 5 років (загальний стаж роботи покоївкою готелю більше 20 років), тобто стаж більший ніж у деяких інших покоївок.

Крім того, при звільненні з роботи позивачці не пропонувалася інша робота на цьому підприємстві.

У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали заявлені вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував зазначивши, що ОСОБА_1 була звільнена на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у наслідок скорочення штату працівників. До скорочення рахувалось 8,5 штатних одиниць покоївок, а після скорочення залишилось 5 штатних одиниць.Інші посади позивачу при звільненні не пропонувались, оскільки на підприємстві не існувало таких робочих місць, які б відповідали її кваліфікації. Всі ці обставини оцінювались разом з питанням відповідної кваліфікації працівників при вирішенні питання кого з них залишати на роботі при скороченні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 серпня 2011 року ОСОБА_1 прийнято на роботу покоївкою готелю ТОВ "МАСТЕР-АВІА" .

Наказом ТОВ "МАСТЕР-АВІА" № 138-к від 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади покоївки готелю у зв'язку з скороченням штату згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього заробітку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 цієї статті визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, як-от: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» за № 9 від 06 листопада 1992р. розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно з ч.3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо.

Скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.

Як вбачається з наданих представниками відповідача письмових доказів, в ТОВ "МАСТЕР-АВІА", мале місце скорочення штату та чисельності працівників.

Відповідно до наказу ТОВ "МАСТЕР-АВІА" № М-1.1-02-21 від 22 лютого 2016 року в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, суттєвим зменшенням кількості осіб, що проживають в готелі внесено зміни до штатного розпису готелю (а.с. 5).

Право визначати чисельність і штат працівників належить до компетенції саме власника підприємства або уповноваженому ним органу. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

З наданого суду штатного розпису підрозділів підприємства ТОВ "МАСТЕР-АВІА" вбачається, що на 22 лютого 2016 року в підрозділі «Готель» було 17 штатних одиниць, з яких: 1 одиниця - директор, 1 одиниця - комендант, 4 одиниці - адміністратор, 8,5 одиниць - покоївка, 1 одиниця - прибиральник службових приміщень (санвузлів), 1 одиниця - прибиральник службових приміщень, 0,5 одиниць - каштелян.

Згідно з додатковим штатним розписом підрозділів підприємства ТОВ "МАСТЕР-АВІА" від 31 травня 2016 року виключено 8 штатних одиниць, з яких: 4 одиниці - адміністратор, 3,5 одиниць - покоївка, 0,5 одиниць - каштелян, та включено 3 штатні одиниці - черговий по готелю (а.с. 49).

Згідно з додатковим штатним розписом підрозділів підприємства ТОВ "МАСТЕР-АВІА" від 15.07. 2016 року виключено посаду прибиральниці службових приміщень. (а.с. 142 )

За таких обставин, вбачається, що в ТОВ "МАСТЕР-АВІА" мали місце зміни в організації виробництва і праці, що згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є самостійною підставою для розірвання трудового договору.

Згідно з частинами 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Відповідно до абзацу 4 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» за № 9 від 06 листопада 1992р. при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не вправі обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

25 лютого 2016 року ОСОБА_1 була повідомлена про можливе скорочення за п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці ( а.с. 46).

Сторона позивача посилається на те, що при звільненні з роботи їй не пропонувалася інша робота у ТОВ "МАСТЕР-АВІА".

У судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що інші посади позивачу при звільненні не пропонувались, оскільки на підприємстві не існувала таких робочих місць, які б відповідали її кваліфікації.

Згідно з наданої суду довідки ТОВ "МАСТЕР-АВІА" станом на 25 лютого 2016 року в товаристві були вакантними наступні посади: вантажник-комплектувальник служби наземного обслуговування, інспектор з контролю на безпеку підрозділу контролю на безпеку служби авіаційної безпеки, а станом на 28 липня 2016 року - інспектор з контролю на безпеки підрозділу контролю на безпеку служби авіаційної безпеки, авіаційний технік з ПММ служби паливно-мастильних матеріалів, водій автотранспортних засобів служби спецтранспорту (а.с.98).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач мала відповідну кваліфікацію, професію чи спеціальність для зайняття однієї з цих вакантних посад стороною позивача суду надано не було.

Відповідно до наказу № 13-к від 17.08.2011 року дозволено ОСОБА_3 прибиральниці службових приміщень суміщення посади прибиральниці службових приміщень готелю з доплатою 50% від посадового окладу.

Наказом № 124-к від 14.07.2016 року відмінено ОСОБА_3, прибиральниці службових приміщень (санвузлів) готелю доплату за суміщення посади прибиральниці службових приміщень з 15.07.2016 року.

Дана посада не пропонувалась позивачу, оскільки згідно з додатковим штатним розписом підрозділів підприємства ТОВ "МАСТЕР-АВІА" від 15.07. 2016 року виключено дану посаду зі штатного розпису.

Також ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачем не враховане її переважне право на залишення на роботі.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що на роботі було залишено саме працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Доказів того, що позивач має більш високу кваліфікацію, ніж інші працівники суду не надано, тому суд вважає, що остання не мала переважного права на залишенні на роботі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з займаної посади за п.1 ч.1 ст.40 КзПП України відбулося з дотриманням трудового законодавства, вимоги ст.ст. 42, 42-1, 49-2 КЗпП України відповідачем порушено не було, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

З огляду на наведене, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 21, 36, 40, 41, 42, 492, 232, 233, 235, 2371 КЗпП України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-АВІА" про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Кушнір С.І.