Справа № 462/1073/13 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/1561/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бойко С.М., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - Друга Львівська державна нотаріальна контора та ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5

В апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_2 не брала участі в догляді за батьком. Суд не взяв до уваги необхідності надання пояснень свідків медичним персоналом та спростування свідчень ОСОБА_2 та виніс рішення, не надавши можливості викликати в судове засідання працівників медичного персоналу. Вважає, що судом неповно розглянув дану справу, та поспішно зробив висновки щодо неогрунтованості позовних вимог ОСОБА_4

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_4 та його представники не з'явилися, хоча належно повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 06 квітня 2017 року.

06 квітня 2017 року в розпорядження колегії поступило клопотання від представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про перенесення розгляду справи через те, що її довіритель не може з'явитися до суду у зв'язку із незадовільним станом здоров'я, а вона у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засідання призначеному у Самбірському міськрайонному суді Львівської області.

Зазначене клопотання було задоволено колегією суддів 06 квітня 2017 року, розгляд справи відкладено до 11 травня 2017 року.

10 травня 2017 року в розпорядження колегії поступило клопотання від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_10 про відкладення розгляду справи у зв'язку із незадовільним станом здоров'я ОСОБА_4 та перебуванням у відпустці за кордоном ОСОБА_5 Вона не може брати участь у справі у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засідання призначеному у в Івано-Франківському окружному адміністративному суді.

Зазначене клопотання відхилено колегією як необґрунтоване, убачається зловживання стороною позивача процесуальними правами.

Зокрема у клопотаннях від 06 квітня та 10 травня 2017 року не було подано доказів незадовільного стану здоров'я ОСОБА_4

Згідно довіреності від 19 жовтня 2015 року інтереси ОСОБА_4 в судових засіданнях крім ОСОБА_5 та ОСОБА_10 могли представляти ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, що заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.2).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, що сторонами визнається та ніким не оспорюється.

Із копії матеріалів спадкової справи №115 від 17.02.2010 року вбачається, що після смерті ОСОБА_8 17.02.2010 року до Другої Львівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулися троє його дітей - ОСОБА_2 (дочка від першого шлюбу ОСОБА_8), ОСОБА_4, ОСОБА_7 (діти від другого шлюбу ОСОБА_8) та колишня дружина - ОСОБА_17 (том 1 а.с.68-86).

У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначав, що після смерті ОСОБА_8, право на спадкування його майна за законом мають його сини ОСОБА_4, ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_2, однак просить усунути останню від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ч.ч. 3, 5 ст.1224 ЦК України.

Частиною 3 ст. 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначених норм закону, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., судової практики (Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2008 р.) правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного Кодексу України. При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо ненадання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді таких справи суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Судом першої інстанції вірно установлено, що ОСОБА_8 дійсно в період з 2008 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 переніс дві операції, з ампутування частини нижньої кінцівки та операцію на товсту кишку у зв'язку з онкологічним захворюванням, внаслідок чого не міг самостійно пересуватись, не був спроможний себе обслуговувати та потребував піклування і лікування, що стверджується медичними документами, а саме медичною картою стаціонарного хворого № 8275 за 2009 рік.

З березня 2008 року по вересень 2016 року ОСОБА_8 окрім перебування в лікарнях проживав у квартирі АДРЕСА_2, де йому надавали допомогу та опікувалась колишня дружина ОСОБА_17 та члени родини, зокрема, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_2

Поряд з цим встановлено, що ОСОБА_8 був зареєстрований в квартирі на АДРЕСА_1, проте там протягом багатьох років не проживав, в тому числі тоді, коли йому ампутували частину ноги, він не користувався цією квартирою, сини його відвезли в чужу однокімнатну квартиру на АДРЕСА_2, (очевидно щоб не створював проблем), де він жив до дня смерті.

Відповідач ОСОБА_2 також зареєстрована у квартирі на АДРЕСА_1, проте з час одруження такою не користується, на час, коли батько захворів, вона жила на орендованих квартирах. Ці обставини суд розцінює як такі, що вказують на сумнівність і відсутність умов для постійного чи надто частого перебування відповідача разом з батьком і відсутність можливості забрати його до себе, хоча цього, як встановлено, він і не просив.

Наявними у справі копіями посвідчень про відрядження (т.1 а.с. 121-142) підтверджується, що ОСОБА_2 працюючи начальником сектору у Державному підприємстві Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем у період з лютого 2008 року по серпень 2009 року часто перебувала у відрядженнях за межами Львова.

Допитані в суді першої інстанції в якості свідків колишній чоловік відповідачки ОСОБА_18, її донька ОСОБА_19 і зять ОСОБА_20 ствердили, що ОСОБА_2, не зважаючи на свою зайнятість по роботі, піклувалась про батька, допомагала йому матеріально та морально. Зазначили, що у батька з донькою були хороші відносини. Під час перебування ОСОБА_8 у лікарні у зв'язку з онкологічним захворюванням відповідач цілий тиждень 01.05.2009 року до 07.05.2009 року доглядала за ним з ранку до пізнього вечора. Після виписки з лікарні вона по кілька разів на тиждень відвідувала батька у квартирі АДРЕСА_2, давала ОСОБА_17 кошти на утримання, крім того, організувала для батька обряд хрещення. Оскільки на час смерті ОСОБА_8 відповідачка перебувала у відрядженні по роботі за межами м. Львові, тому попросила свою дочку та зятя допомогти її родичам на похороні батька.

З долученої до матеріалів справи довідки №56 від 05.11.2014 року вбачається, що в метричній книзі про тих, що отримали Хрещення в період з червня 2009 р. по червень 2010 р. у Свято-Георгіївському кафедральному храмі у м. Львові є запис про хрещення ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, під реєстраційним номером 223 від 18.08.2009 року. Зазначено, що хрещення було звершено на дому за адресою АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 167). Даний факт не заперечується сторонами і підтверджується показаннями свідка ОСОБА_17

На підставі системного аналізу обставин справи та наявних доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 не вчиняла умисні дії чи допускала бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю ОСОБА_8 Крім того, не має підстав вважати що спадкодавець потребував додаткової допомоги і саме від відповідачки.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бойко С.М.

Мельничук О.Я.