АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар: Окармус О.М.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 в серпні 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 серпня 2004 року, фактично сімейні стосунки припинилися, шлюб існує формально та вона не бажає зберігати шлюб.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 05 серпня 2004 року у виконавчому комітеті Мамалигівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис за №08, розірвано.

На рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2016 року відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким надати шестимісячний термін для примирення.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд зробив передчасний висновок про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу

________

22-ц/794/62/17 р. Головуючий у 1-й інстанції Вівчар Г.А.

Категорія: 49 Доповідач Литвинюк І.М.

суперечить інтересам обох сторін, не було вжито заходів для збереження сім'ї.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, при цьому виходив з того, що подружжя припинило сумісне проживання, сім'я розпалася остаточно і шлюб носить формальний характер, та оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, який відповідає обставинам по справі і вимогам діючого законодавства.

Згідно з частиною 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст.112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.111 СК України). За змістом статті 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя.

Позивач ОСОБА_2 наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вказала, що шлюб розпався остаточно, відновленим бути не може, а тому підлягає розірванню.

Судова колегія критично ставиться до твердження відповідача ОСОБА_3 про можливість збереження сім'ї сторін, оскільки позовна заява подана в серпні 2016 року, а рішення суду по справі ухвалено 07 листопада 2016 року, тобто у сторін було достатньо часу для примирення, але позивачка не бажає зберігати сім'ю. Відповідач не надав суду першої та суду апеляційної інстанції докази відносно того, що судом першої інстанції було ухвалено рішення суду з порушенням вимог процесуального або матеріального права, а також не надав докази щодо можливості збереження шлюбу та примирення подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: