Справа № 283/367/13-ц
Провадження №8/283/4/2017
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Міхненка С.Д.

секретаря - Ільніцької С.В.

за участю заявника , представника заявника ОСОБА_1

представників Державного підприємства « Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України » - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малинського районного суду від 22 січня 2014 року ,-

ВСТАНОВИВ :

Заявник 10 січня 2017 року звернувся до Малинського районного суду з заявою про перегляд рішення Малинського районного суду від 22 січня 2014 року за нововиявленими обставинами.

В судовому засідання заявник та його представник заяву підтримали повністю.

Пояснили, що 22 січня 2014 року Малинським районним судом ухвалено рішення за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства « Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України » про визнання незаконним звільненням з роботи з посади директора відокремленого підрозділу структурного підрозділу « Пенізевицьке карєроуправління » з 24 травня 2012 року на підставі ч.1 ст.41 КЗпП України відповідно до наказу № 02/ос від 17 січня 2013 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено повністю за безпідставністю вимог.

Відмовляючи в задоволені позову суд виходив з того, що 28 квітня 2012 року ОСОБА_4 був відсутній на роботі чим грубо порушив свої трудові обовязки.

Спочатку звільнення ОСОБА_4 було здійснено відповідно до наказу від 23 травня 2012 року № 37/ос у відповідності до п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України у звязку з незявленням на роботі протягом більш як чотирьох місяців, однак 17 січня 2013 року відповідач по справі змінив причини формулювання та ОСОБА_4 було звільнено на підставі ч.1 ст.41 КЗпП України відповідно до наказу № 02/ос від 17 січня 2013 року.

На момент зміни формулювання причин звільнення підприємством не проведено розрахунок з ОСОБА_4 і внесено зміни до наказу, яким ОСОБА_4 було звільнено в період його тимчасової непрацездатності з 03 травня 2012 року по 31 травня 2012 року.

23 травня 2012 року « Пенізевицьке карєроуправління » припинило трудові відношення з ОСОБА_4

У трудову книжку ОСОБА_4 не були внесенні зміни у звязку із зміною підстави звільнення за ч.1 ст.41 КЗпП України та наданий час мається запис про звільнення на підставі п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України.

07 грудня 2016 року ОСОБА_4 з отриманої копії виписки від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Малинської районної дирекції Житомирського обласного відділення стало відомо про перерахунок коштів на рахунок « Пенізевицького карєроуправління » за 17 днів непрацездатності в розмірі 4592,55 грн., решту коштів в сумі 810,45 грн. мало бути перераховано відповідачем на банківську карту ОСОБА_4 , однак цього не було зроблено по даний час.

Вищезазначена обставина, а саме , що роботодавець не провів з ОСОБА_4 розрахунку стала відома останньому лише 07 грудня 2016 року і є нововиявленою обставиною.

Оскільки на момент ухвалення судом рішення від 22 січня 2014 року, не вирішено питання про захист трудових прав ОСОБА_4 та стягнення з відповідача коштів в розмірі 810,45 грн., тому рішення суду від 22 січня 2014 року підлягає скасуванню та справа повинна бути призначена до нового судового розгляду.

Представники Державного підприємства « Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України » ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заперечили по суті заяви вважають, що жодних підстав передбаченнях ст. 361 ЦПК України для перегляду рішення Малинського районного суду від 22 січня 2014 року за нововиявленими обставинами в ході розгляду заяви не встановлено.

Наявність заборгованості підприємства перед ОСОБА_4 по будь яким виплатам не є нововиявленою обставиною

Просять відмовити в задоволені заяви за безпідставністю.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, докази надані учасниками, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Малинського районного суду від 22 січня 2014 року було відмовлено у позові ОСОБА_4 до Державного підприємства « Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України » про визнання незаконним звільненням з роботи з посади директора відокремленого підрозділу структурного підрозділу « Пенізевицьке карєроуправління » з 24 травня 2012 року на підставі ч.1 ст.41 КЗпП України відповідно до наказу № 02/ос від 17 січня 2013 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у звязку з безпідставністю вимог.

Статтею 361 ЦПК України передбачено, що рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як видно з заяви заявник вважає, що підставою для перегляду рішення суду від 22 січня 2014 року за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи ( п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України) , а саме , що роботодавець при звільненні не провів з ОСОБА_4 повного розрахунку.

В пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 4 « Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами » зазначено, що, обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Суд вважає, що наявна заборгованість підприємства перед ОСОБА_4 по певним виплатам, що не були проведені при його звільнені не є нововиявленою обатавиною у розумінні ст.361 ЦПК Україні, дані обставини можуть слугувати підставою для звернення ОСОБА_4 з відповідним позовом до суду для вирішенн питання щодо стягнення заборгованості у випадку не вирішенн даного питання в позасудовому порядку.

Жодних інших підстав, встановлених в статті 361 ЦПК України для перегляду рішення Малинського районного суду від 22 січня 2014 року, під час судового засідання не встановлено.

Усі інші обставини на які посилається заявник у своєї заяві буди предметом судового розгляду та їм надана правова оцінка Малинським районним судом Житомирської області у рішенні від 22 січня 2014 року, яке залишено в силі відповідно до ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 07 квітня 2014 року та Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2014 року.

Тому суд вважає , що заява є необгрунтованою , такою , що не підлягає задоволенню .

Враховуючи викладене , керуючись ст.ст. 208,210,293,361,365 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малинського районного суду від 22 січня 2014 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5