Справа № 724/31/17
Провадження № 2/724/224/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря: Рижак П.С.

за участю сторін:

представників відповідача ОСОБА_1: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотин цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» 11.01.2017 року звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість на загальну суму 23948,71 грн. та судові витрати. В своїх позовних вимог посилається на те, що 22.08.2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 2144. Відповідно до умов якого, банк зобовязується надати відповідачу ОСОБА_4 кредит у сумі 10000,00 гривень.

Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строку та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Так, 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалося передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобовязувалося відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами.

Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 2144 від 22.08.2006 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобовязання повністю виконали ТОВ «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за кредитним договорами.

Зазначає, що первинний кредитор, а саме ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» свої зобовязання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_4 кредит у сумі 10000,00 гривень. В свою чергу відповідач ОСОБА_4 неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.12.2016 року має прострочену заборгованість: за кредитом 5500,77 гривень, по відсотках 12241,47 гривень, пеня 6206,47 гривень, а всього на загальну суму 23948,71 (двадцять три тисячі девятсот сорок вісім) гривень 71 копійка.

В забезпечення виконання зобов'язання за договором № 2144 від 22.08.2006 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 2146 від 22.08.2006 року, згідно якого він та позичальник ОСОБА_4 несуть відповідальність як солідарні боржники.

Тому підтримуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором №2144 від 22.08.2006 року станом на 01.12.2016 року в розмірі 23948,71 (двадцять три тисячі девятсот сорок вісім) гривень 71 копійка та судові витрати.

Позивач - представник ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує.

В додаткових пояснення від 27.03.2017р. представник позивача ОСОБА_7 повідомив суд про те, що рішенням Хотинського районного суду від 10.06.2011р. у справі №2-233/11 заборгованість за кредитним договором №2144 від 23.08.2006р. з ОСОБА_8 та ОСОБА_1 вже стягнута на користь первинного кредитора ПАТ «Промінвестбанк» в розмірі 9809,96 грн. Однак наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника і поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Крім того, представником позивача ОСОБА_7 надіслано на адресу суду письмові пояснення від 10.05.2017р., в яких зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» на виконання вимог ухвали суду від 14.03.2017р. не має можливості надати обґрунтований розрахунок заборгованості за період з 22.08.2006р. по 17.12.2012р., оскільки вказані відомості наявні у первинного кредитора ПАТ «Промінвестбанк». У ТОВ «Кредитні ініціативи» обліковується лише заборгованість починаючи з 17.12.2012р.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання неодноразово не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав.

Представники відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання зявилися, надали заперечення на позов, в якому позовні вимоги не визнають. Зокрема вказують на припинення поруки, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимогу до поручителя. За таких обставин просить суд у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 відмовити повністю, при цьому стверджує, що визнання поруки припиненої на підставі ст. 559 ЦК України не є необхідним. Також в судовому засіданні представники відповідача зазначають, що оскільки рішення суду від 10.06.2011р. у справі №2-233/11 містить в собі лише загальну суму боргу без розділення заборгованості на тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та пені, то позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю, як необґрунтовані.

Крім того, представниками відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було подано заяву про застосування строків позовної давності, зокрема до позовних вимог про стягнення відсотків на поточну заборгованість за період з 22.08.2006р. по 11.01.2007 рік; про стягнення відсотків на прострочену заборгованість за період з 22.08.2006р. по 11.01.2007р.; про стягнення пені за період з 22.08.2006р. по 11.01.2016р., у звязку з чим відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.08.2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 2144. Відповідно до якого банк зобовязується надати відповідачу кредит у сумі 10000 гривень, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит та сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним не пізніше «21» серпня 2008р. (а.с. 25-31).

Згідно з п. 6.4. Договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та /або процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, що нараховується за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 6.5 Договору у випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 30% річних від простроченої суми.

Пунктом 6.9. Договору сторони визначили строк позовної давності тривалістю у десять років (а.с.30).

Додатком №1 до кредитного договору сторони погодили графік погашення кредиту, згідно якого визначено щомісячний платіж в розмірі 416,00 грн. за період з 25.09.2006р. по 21.08.2008р. (а.с.32).

Відповідач ОСОБА_4 факту отримання кредитних коштів в сумі 10000,00 грн. не спростував.

Також з метою забезпечення виконання договору та повернення кредиту банком з відповідачем ОСОБА_1 укладено договір застави від 22 серпня 2006 року (а.с.36).

Строк дії договору з моменту підписання до повного погашення зобовязання по Кредитному договору, в забезпечення якого видана порука, а також додаткових угод до нього (п.5.5. Договору поруки).

Так, 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалося передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобовязувалося відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами (а.с. 18-23).

Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 2144 від 22.08.2006 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобовязання повністю виконали ТОВ «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за кредитним договором (а.с.24).

Отже, судом встановлено, що внаслідок укладення договору, відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 22.08.2006 року № 2144 позичальником згідно якого є ОСОБА_4.

За змістом ч.1 ст.512,ст.514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обовязку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним.

21 грудня 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслано відповідачам вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором в розмірі 35214,29 грн., яка утворилась станом на 01 грудня 2016 року (а.с.42), однак відповідачі не виконали жодних дій, передбачених ст.1082 ЦК України.

За розрахунком позивача (а.с.40-41) заборгованість відповідачів станом на 01.12.2016р. становить 23948,71 грн., з яких 5500,77 грн. основний борг, 12241,47 грн. по відсотках, 6206,47 грн. пеня.

Судом встановлено, що рішенням Хотинського районного суду від 10.06.2011р. у справі №2-233 стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2144 від 23.08.2006р. на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на загальну суму 9809,96 грн.(а.с 89-92).

Частиною 2 ст. 223 ЦПК України визначено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені факти і правовідносини.

Таким чином, за наявності рішення суду про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, позивач позбавлений права на звернення до суду з таким же позовом, оскільки це може призвести до подвійного стягнення грошових коштів, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Суд позбавлений можливості дослідити матеріали справи №2-233/11 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2144 від 23.08.2006р., оскільки матеріали цієї справи вже знищені.

Таким чином, не можливо встановити розмір заборгованості за кредитним договором №2144 від 23.08.2006р. станом на 17.12.2012р., тобто на момент укладення договору відступлення права вимоги.

Судом враховується, що у разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право на стягнення штрафних санкцій, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України.

Однак враховуючи те, що існування основного боргу в розмірі 5500,77 грн. не підтверджено належними доказами, а матеріалами справи не встановлено, то і нарахування штрафних санкцій, згідно розрахунку позивача (а.с.40-41) не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2011 року з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №2144 від 23.08.2006р. в сумі 9809,96грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України)

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Оскільки судом визнано позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» необґрунтованими, то до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України не застосовуються.

Що стосується позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_1 заборгованості судом враховується наступне.

Як встановлено судом в забезпечення виконання зобов'язання за договором № 2144 від 22.08.2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 2146 від 22.08.2006 року, згідно якого він та позичальник ОСОБА_4 несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання визначений строком повного погашення кредиту, яким є 21 серпня 2008 року (п.2.3. договору, а.с. 25).

Рішенням Хотинського районного суду від 10.06.2011р. з відповідачів солідарно вже стягнуто заборгованість за кредитним договором №2144 від 23.08.2006р. в сумі 9809,96грн. (а.с.89-92).

Однак, позивач звернувся із вимогою про виконання основного зобовязання до поручителя ОСОБА_1 лише 21.12.2016р., тобто з пропущенням шестимісячного строку, передбаченого ст. 559 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а порука ОСОБА_1 - припиненою. Отже у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №2144 від 23.08.2006р. слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, у звязку з відмовою в позові.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 10, 57-60, 212 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд терміном десять днів з дня його оголошення, а особами, які не були в судовому засіданні в цей же термін і в цьому ж порядку з дня отримання ними копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Повне рішення складено 15.05.2017р.

Суддя: ОСОБА_9