Справа № 157/310/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О.В.
Провадження № 22-ц/773/606/17 Категорія: 2 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря Вергуна Т.С.,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 3 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 3 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Постановлено визнати за ОСОБА_4 право власності та виділити їй із спільного майна подружжя у приватну власність набір меблів для кухні (кухонний гарнітур) вартістю 29000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за її частку у спільному майні (побутових речах, меблях) у сумі 375 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 4028,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 4030,30 грн.

В решті позову ОСОБА_4 відмовити.

У позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно відмовити.

Не погоджуючись з даним рішенням представник позивача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 3 березня 2017 року змінити, визнати об'єктами спільної сумісної власності подружжя майно вартістю 103714 грн., а саме: набір меблів для кухні (кухонний гарнітур) вартістю 29000 грн., електродуховку з газовою поверхнею вартістю 4250 грн., витяжку «Гореньє» вартістю 900 грн., морозильну камеру «Свізер» вартістю 2850 грн., котел F24 та матеріали і комплектуючі деталі для його встановлення вартістю 6614 грн., радіатори опалення вартістю 2650 грн., труби та змішувач вартістю 1000 грн., пральну машинку «Електролюкс» вартістю 2950 грн., акрилову ванну вартістю 1900 грн., душову кабіну вартістю 3200 грн., набір меблів для ванної вартістю 7200 грн., диван «Софійка» вартістю 4100 грн., шафу-купе вартістю 6100 грн., м'яку частину «Кармен» вартістю 8400 грн., карнизи литі 3 штуки вартістю 900 грн., люстру у зал вартістю 3000 грн., 4 металопластикові вікна по 1500 грн. вартістю 6000 грн., 4 металопластикові вікна по 1000 грн. вартістю 4000 грн., керамічну плитку у ванну кімнату, кухню, прихожу кімнату, туалет вартістю 7500 грн., ламінат у зал і кімнату вартістю 2200 грн.

Виділити їй у власність: кухонний гарнітур вартістю 29000 грн., електродуховку з газовою поверхнею вартістю 4250 грн., морозильну камеру «Свізер» вартістю 2850 грн., диван «Софійка» вартістю 4100 грн., всього на суму 40200 грн. та стягнути з відповідача грошову компенсацію за відхилення від вартості 1/2 частки в майні.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 спальний гарнітур вартістю 8500 грн., який є особистою власністю позивача.

В апеляційній скарзі третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 3 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1, кожна окремо, подану апеляційну скаргу представником позивача ОСОБА_2 підтримали, апеляційну скаргу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 не визнали.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу підтримала, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 не визнала.

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін із наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов позивача ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, на підтвердження своїх прав на спірне майно.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2005 року, який було розірвано 13 травня 2013 року (т. 1 а.с. 5, 6).

Під час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали майно, а саме: кухонний гарнітур вартістю 29000 грн. (накладна № 3 від 2 грудня 2010 року), витяжка «Гореньє» вартістю 900 грн. (товарний чек від 5 січня 2010 року), пральна машинка «Електролюкс» вартістю 2950 грн. (товарний чек від 8 липня 2011 року), набір меблів для ванної кімнати вартістю 7200 грн. (накладна № 4 від 6 квітня 2011 року), диван «Софійка» вартістю 4100 грн. (накладна № 76 від 20 грудня 2012 року), шафа-купе вартістю 6100 грн. (накладна № 17 від 15 березня 2010 року) та спальний гарнітур вартістю 8500 грн. (накладна № 27 від 18 листопада 2007 року). Всього придбано майна на суму 58750 грн. (т. 1 а.с. 9, 10, 11, 14, 16).

З довідки від 25 травня 2016 року за вихідним № 537/03-04-17, виданої Камінь-Каширським відділенням Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області вбачається, що позивач ОСОБА_3 з 2007 року по 2013 рік перебувала на податковому обліку в Камінь-Каширському відділенні Ковельської ОДПІ як суб'єкт підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування. Загальна сума доходу за вказаний період становила 564870 грн. (т. 1 а.с. 73). Відповідач ОСОБА_5 періодично виїжджав на сезонні заробітки, що сторонами не заперечується.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, та не заперечується сторонами, що кухонний гарнітур, витяжка «Гореньє», пральна машинка «Електролюкс», набір меблів для ванної кімнати та диван «Софійка» знаходяться в будинку по вул. Комсомольській, 15 в м. Камені-Каширському Волинської області, який на праві власності належить третій особі ОСОБА_3, в якому проживали сторони (т. 1 а.с. 88, 89).

Як передбачено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як передбачено ч. 1 с. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень викладених у п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час шлюбу придбали майно, а саме: кухонний гарнітур, витяжка «Гореньє», пральна машинка «Електролюкс», набір меблів для ванної кімнати, диван «Софійка», шафа-купе та спальний гарнітур, яке є спільною сумісною власністю подружжя у зв'язку з чим вказане майно підлягає поділу між сторонами.

Колегія суддів не бере до уваги надані в суді апеляційної інстанції дублікати товарних чеків на морозильну камеру та електродуховку з газовою поверхнею, оскільки відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Покликання представника позивача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що спальний гарнітур належить позивачеві ОСОБА_4 на праві особистої власності, оскільки придбаний нею та подарований дочці у зв'язку із одруженням є безпідставними, оскільки факт дарування вказаного майна особисто ОСОБА_4 не підтверджується належними та допустимими доказами.

Щодо доводів про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог в частині включення до спільного майна подружжя спального гарнітура, то суд при вирішенні спору про поділ майна подружжя визначає обсяг спільно нажитого майна та може не погодитися із запропонованими сторонами варіантами його поділу і в такому випадку дії суду не суперечитимуть вимогам процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_3 зазначає, що кухонний гарнітур, витяжка «Гореньє», пральна машинка «Електролюкс», набір меблів для ванної кімнати та диван «Софійка» належать їй, однак також не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_2 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 3 березня 2017 року в даній цивільній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді