АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1044/17 Головуючий 1 інст. - Божко В.В.
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою Шуліка Аліни Володимирівни - представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року,

у с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Сафіра Федіра Олеговича звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На обґрунтування позивач вказав, що 24 березня 2008 року укладено Кредитно-заставний договір № DN81АR17670027, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит на придбання автомобіля марки «Geely MR-7151 А», державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 67 963 грн. 75 коп. строком до 23 березня 2015 року зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 1 458 грн. 76 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року передано в заклад банку шляхом вилучення у відповідача належне їй на праві власності заставлене майно, а саме - автомобіль марки «Geely MR-7151 А», державний номерний знак НОМЕР_1, та в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором звернуто стягнення на предмет застави - зазначений автомобіль.

15 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно з умовами якої суму заборгованості зменшено до 31 402 грн. 39 коп., дата остаточного погашення заборгованості за договором - 28 серпня 2016 року.

Однак умови Додаткової угоди № 1 відповідач не виконувала, допустила заборгованість, яка станом на 04 листопада 2014 року склала суму в розмірі 48 294 грн. 48 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 48 294 грн. 48 коп., а також судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 34 059 грн. 00 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи (частина 4 статті 338 ЦПК України).

В апеляційній скарзі Шуліка А.В. - представник ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, недоведеність обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що рішення ухвалено без врахування роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржила, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 24 березня 2008 року укладено Кредитно-заставний договір № DN81АR17670027, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит на придбання автомобіля марки «Geely MR-7151 А», державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 67 963 грн. 75 коп. строком до 23 березня 2015 року зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 1 458 грн. 76 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року передано в заклад банку шляхом вилучення у відповідача належне їй на праві власності заставлене майно, а саме - автомобіль марки «Geely MR-7151 А», державний номерний знак НОМЕР_1, та в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором звернуто стягнення на предмет застави - зазначений автомобіль.

15 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно з умовами якої суму заборгованості зменшено до 31 402 грн. 39 коп., дата остаточного погашення заборгованості за договором - 28 серпня 2016 року.

ОСОБА_1 умови Додаткової угоди № 1 не виконувала, допустила заборгованість, яка станом на 04 листопада 2014 року склала суму в розмірі 48 294 грн. 48 коп.

Зокрема, 25 квітня 2014 року ОСОБА_1 у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» здійснила платіж на погашення кредитної заборгованості на належний розрахунковий рахунок, а саме НОМЕР_2, замість НОМЕР_3. При цьому квитанція містить підпис працівника банку та не містить підпису відповідачу (а. с. 40).

У зв'язку з тим, що платіж від 25 квітня 2014 року не надійшов на відповідний рахунок, у відповідача утворилась заборгованість, і тому відповідно о пунктів 1.5.2 - 1.5.4 Додаткової угоди вся заборгованість за кредитом, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-1 день) вважається простроченою. Всі наступні платежі, сплачені відповідачем не зараховуються на рахунок погашення кредитного договору.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилалася на те, що вона щомісячно, починаючи з 28 вересня 2011 року, тобто з моменту укладення Додаткової угоди № 1 до кредитного договору, сплачує встановлені Додатковою угодою № 1 та графіком погашення заборгованості платежі, про що надала суду квитанції (а. с. 30-43).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 глави 1 розділу Ш Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління НБУ від 14 серпня 2003 року № 337 (далі - Інструкція) до касових документів, що оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі.

Цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки. Бланки касових документів виготовляються згідно з їх зразками друкарським способом або з використанням комп'ютерної техніки з відображенням обов'язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом.

Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов'язкові реквізити: дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи-отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підпис платника або отримувача та працівника банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Заповнює касові документи клієнт від руки ручкою чи за допомогою технічних засобів або працівник банку за згодою клієнта із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі - САБ).

У разі використання САБ для оформлення касових документів та відповідно до порядку внутрішнього контролю банк визначає кількість підписів працівників банку, які оформляють, контролюють та виконують касову операцію.

Банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи за касовими операціями, та визначає систему контролю за їх здійсненням.

Згідно з пунктом 4 глави 2 розділу Ш Інструкції у прибуткових касових документах працівник банку перевіряє: повноту заповнення реквізитів; наявність і тотожність підписів відповідальних працівників банку із зразками підписів (у разі прийняття заяви на переказ готівки через операційних працівників).

За загальним правилом зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявність її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язань.

Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2012 року у справі № 6-122цс12, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, її вина у порушенні зобов'язання з урахуванням встановлених обставин відсутня.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Шуліка Аліни Володимирівни - представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

Р.М.Піддубний