АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/628/17 Номер провадження 22-ц/786/1254/17Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді : Гальонкіна С.А.,
суддів: Мартєва С.Ю., Абрамова П.С.,
з участю секретаря: Гнатюк О.С.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 березня 2017 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області, про встановлення факту безпосередньої участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у певний час.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 березня 2017 рокувідмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області, про встановлення факту безпосередньої участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у певний час.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу судді скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального і матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів, з`ясувавши межі апеляційного оскарження, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, підстав для задоволення скарги не знаходить.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 звернувся з заявою до суду про встановлення факту його безпосередньої участі в роботах по ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження на Чорнобильській АЕС в період з 03.05.1986 року по 10.05.1986 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що встановлення даного факту в судовому порядку йому необхідно для виникнення юридичних наслідків, а саме після отримання відповідного посвідчення на підставі рішення суду у нього виникнуть права на отримання пільг, передбачених чинним законодавством для 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Причиною звернення до суду вказує відсутність в наказах по військовій частині НОМЕР_1 іменних списків осіб, які залучалися до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в травні-червні 1986 року. Його участь у ліквідації наслідків аварії підтверджена довідкою військової частини лише в період з 16.07.1986 року по 17.07.1986 року.

Суддя першої інстанції, вирішуючи питання відкриття провадження у справі визначившись із характером спірних правовідносин, прийшов до висновку, що справи про встановлення факту участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що в свою чергу є підставою для встановлення особі статусу ліквідатора (для отримання в подальшому певних пільг) не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законом встановлений досудовий порядок вирішення спору. Тому у відкритті провадження за заявою суддею відмовлено.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками судді місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені лише факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яка складена у відповідності до вимог ст. 258 ЦПК України, мав право відмовити у відкритті провадження лише у випадку, якщо з її змісту вбачається спір про право, не відповідають вимогам чинного законодавства та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

При вирішенні питання відкриття провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК.

Так, згідно п.2 ч.1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є особи, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.

Відповідно ч.4 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій; порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, чинною на момент звернення до суду, затверджено «Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якого визначений вичерпний перелік документів, на підставі одного з яких може бути видано посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту) (п.10).

До вказаного переліку рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавцем не віднесено.

Спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішується комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення зазначеної комісії є підставою для видачі посвідчення відповідної категорії (п.12).

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особу до суду в порядку визначеному чинним процесуальним законодавством з врахуванням юрисдикційності спору.

Аналогічні роз`яснення містяться в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами і доповненнями.

Колегія суддів звертає увагу на те, що комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України є спеціально уповноваженим органом державної влади суб`єктом владних повноважень, оскарження рішень, дій чи бездіяльності якого провадить за правилами адміністративного судочинства.

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що він звернувся із заявою про встановлення факту, а не про видачу посвідчення, тому йому не може бути відмовлено у відкритті провадження, оскільки встановлення факту безпосередньої його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС породжує такі юридичні наслідки, як видачу особі компетентним органом посвідчення та отримання відповідних пільг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки судді ґрунтуються на нормах закону, а викладені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу, є безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки нормами чинного законодавства передбачено певний досудовий порядок встановлення фактів участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та статусу ліквідатора.

За таких обставин, враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали судді місцевого суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 307, 312 ч.1 п.1 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А.Гальонкін
Судді: (підпис) С.Ю.Мартєв
(підпис) П.С.Абрамов

Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Полтавської області С.А.Гальонкін