Справа № 442/5586/16 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/1465/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представників відповідача Старцевої К.І., Невечері С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 та відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» про стягнення заборгованості по договору оренди нежитлового приміщення,-

встановила:

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ТзОВ «ДЦ Україна» про стягнення заборгованості по договору оренди нежитлового приміщення.

Вимоги обґрунтовувала тим, що між нею та ТзОВ «ДЦ Україна» в особі генерального директора Вроблевські Томаша Кароля у м. Дрогобичі 30 квітня 2012 року укладено договір оренди нежитлового приміщення. Згідно із п.2 Договору в оренду орендарю передано приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_4 загальною площею 183,4кв.м., що належить їй на праві приватної власності. Договір був укладений терміном до 27 квітня 2015 року, після перебігу цього терміну, строк дії договору оренди пролонгований відповідно до п. 2 р. 6 договору оренди. Фактичне передання нежитлових приміщень в користування відповідачу підтверджує акт приймання-передачі від 30 квітня 2012 року, який підписано сторонами договору.

Відповідно до п. 3.1 договору розмір орендної плати за користування об»єктом оренди становить не менше 26101,61 грн. без ПДВ з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб (включно). Сума до виплати Орендодавцю повинна складати не менше 21 664, 34грн. Вартість за 1 кв.м. складає 141,93 грн. без ПДВ з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб. До складу орендної плати включається плата за користування земельною ділянкою.

Згідно із п. 3.2 договору оренди сторони домовилися, що сума орендної плати індексується на коефіцієнт, який дорівнює офіційному курсу гривні до долара США, встановленому на день сплати орендної плати станом на 01 число поточного місяця, поділеному на офіційний курс гривні до долара США, встановлений на дату підписання даного договору (7,9860 грн./дол. США).

Відповідач, в порушення умов договору оренди, не в повному об»ємі виконував взяті на себе зобов»язання, передбачені п. 3.2. договору щодо сплати передбаченої даним пунктом договору індексації у зв»язку з ростом курсу долара до гривні на день сплати орендної плати. Згідно розрахунку заборгованість по визначеній та погодженій сторонами індексації за 2014-2016 роки становить 1177639,04 грн.

Крім цього, у п. 3.4 договору оренди передбачено, що орендар сплачує орендну плату в строк до 5-го числа поточного (оплачуваного) місяця шляхом видачі грошових коштів готівкою із каси підприємства, або іншим, погодженим сторонами, способом. За несвоєчасну сплату орендної плати орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов»язання за кожен день просрочки виконання зобов»язання. З розрахунку вбачається, що при виконанні умов даного договору мало місце несвоєчасна сплата орендної плати, у зв»язку з чим позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 277173,10 грн.

На неодноразові письмові листи з проханням провести повний розрахунок по сплаті заборгованості за договором оренди, підписати акт звірки, намагання вирішити спір шляхом переговорів в офісі відповідача в м. Києві, останній проігнорував таке прохання та вимоги позивачки щодо добровільного вирішення спору, тому позивач просила стягнути заборгованість по сплаті індексації у сумі 1177639,04 грн. та нараховану пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 277173,10 грн., а також судові витрати по справі.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» код ЄДРПУО 32424255 на користь ОСОБА_2, 1964 року народження (ІНД НОМЕР_1), жительки АДРЕСА_1 заборгованість щодо сплати індексації курсової різниці у сумі 1177639 гривні 04 коп.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» код ЄДРПУО 32424255 на користь ОСОБА_2, 1964 року народження (ІНД НОМЕР_1), жительки АДРЕСА_2 понесені нею судові витрати за подання позову до суду - судовий збір в розмірі 6898,00 грн.

Рішення суду оскаржили позивач ОСОБА_2 та представник відповідача ТзОВ «ДЦ Україна» Старцева К.І.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні пені за останні 12 місяців з дня пред»явлення вимоги незаконним та необґрунтованим.

Стверджує, що оскільки сума курсової різниці є складовою орендної плати, тому за несвоєчасну сплату такої орендар оплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочки виконання зобов'язання.

Оскільки нарахування пені за несвоєчасну сплату орендної плати передбачено п. 5.1 договору оренди та ЗУ «Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань», суд першої інстанції неправомірно відмовив у стягненні пені за один рік, яка згідно розрахунку складає 138572,9 грн.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року змінити, стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання відповідачем за договором у розмірі 138572,9 грн., врешті рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник відповідача ТзОВ «ДЦ Україна» не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині задоволення позовних вимог, оскільки рішення в цій частині ухвалено з неповним з»ясуванням обставин, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд порушив при ухваленні оскаржуваного рішення вимоги частини 2 статті 533 ЦК України, оскільки у спірному договорі оренди платежі визначені у національній валюті України, еквівалент в іноземній валюті сторонами не визначався, тому прив»язка зміни курсу долара США по відношенню до гривні є неправомірною та суперечить нормам ЦК України, а пункт 3.2. договору по своїй суті є нікчемним, відтак і вимога про стягнення заборгованості на підставі даного пункту суперечить закону.

Звертає увагу, що суд не надав оцінки переукладенню спірного договору оренди від 28.04.2015 року на новий строк та розрахунку заборгованості позивачем згідно курсу гривні до долара США на дату фактичного укладення нового договору.

Зазначає, що ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції дослідив і надав оцінку лише доказам, наданих позивачем, при цьому не перевірив обставини, якими відповідач обґрунтовував заперечення.

Звертає увагу, що орендодавець протягом дії договору погоджувалась із щомісячною сумою отримуваної орендної плати, приймала з каси ТзОВ «ДЦ Україна» орендні платежі і жодного разу не зазначала про неправильне визначення розміру таких.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2016 року в частині задоволення позовних вимог та ухвали в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити у повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу представника ТзОВ «ДЦ Україна» - Старцевої К.І. необхідно відхилити виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Частинами 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що відповідач в порушення умов договору оренди не в повному об»ємі виконував взяті на себе зобов»язання, зокрема передбачені п. 3.2. договору, щодо сплати передбаченої даним пунктом договору індексації у зв»язку з ростом курсу долара до гривні на день сплати орендної плати, тому задовольнив вимоги в цій частині виходячи із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованість по визначеній та погодженій сторонами індексації за 2014-2016 роки в сумі 1177639 грн. 04 коп.

Разом з цим встановивши, що строк позовної давності для пред»явлення вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату орендарем орендної плати обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду із відповідним позовом, суд дійшов висновку про сплив строку позовної давності для пред»явлення вимоги про стягнення з орендаря пені за період січень 2014 р.- серпень 2015 р. (включно), тому відмовив задоволенні вимог в цій частині.

При цьому, не стягнув пені і за останній рік перед зверненням до суду.

Судова колегія приходить переконання, що висновки суд та оскаржуване рішення про часткову підставність позовних вимог відповідають зазначеним вимогам закону, однак не може в повній мірі погодитись із такими в частині відмови в стягненні з відповідача пені в межах позовної давності враховуючи таке.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори.

Згідно із ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору у з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Судом встановлено наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

30 квітня 2012 р. між позивачем ОСОБА_2 та ТзОВ «ДЦ Україна» в особі генерального директора Вроблевські Томаша Кароля укладений договір оренди нежитлового приміщення (т. 1 а.с. 12-14).

Згідно із п. 2 договору, предметом договору оренди є нежиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_4 загальною площею 183,4 кв.м., що належить позивачу на праві приватної власності.

Сторони домовились, що договір оренди набирає юридичної сили з моменту його підписання і діє до 27 квітня 2015 року. Договір вважається автоматично пролонгованим на той самий термін, на тих самих умовах при відсутності письмового повідомлення про його припинення (Розділ 6 договору).

Фактичне передання нежитлових приміщень в користування Відповідачу підтверджує акт приймання-передачі від 30 квітня 2012 року, який підписаний сторонами договору, що свідчить про належне виконання позивачем обов'язку щодо надання приміщення орендарю до 01 травня 2012 року з моменту підписання договору (п. 2.1.1. договору).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 3.1 договору розмір орендної плати за користування об»єктом оренди становить не менше 26101,61 грн. без ПДВ з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб (включно). Сума до виплати Орендодавцю повинна складати не менше 21 664, 34грн. Вартість за 1 кв.м. складає 141,93 грн. без ПДВ з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб. До складу орендної плати включається плата за користування земельною ділянкою.

Сторони також домовилися, що сума орендної плати індексується на коефіцієнт, який дорівнює офіційному курсу гривні до долара США, встановленому на день сплати орендної плати станом на 01 число поточного місяця, поділеному на офіційний курс гривні до долара США, встановлений на дату підписання даного договору (7,9860 грн./дол. США) (п. 3.2 договору оренди).

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору та не сплатив орендну плату в розмірі, обумовленому договором, зокрема передбаченому п. 3.2. щодо сплати передбаченої даним пунктом договору індексації у зв»язку з ростом курсу долара до гривні на день сплати орендної плати, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно із долученим позивачем до матеріалів справи розрахунком, заборгованість по визначеній та погодженій сторонами індексації за 2014-2016 роки становить 1177639 грн. 04 коп.

Вдповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Розділом 8 Договору передбачено підстави для дострокового розірвання договору.

Зокрема орендар має право на дострокове розірвання договору оренди з письмовим попередженням Орендодавця за 90 календарних днів. У разі дострокового розірвання договору оренди орендарем без попереднього попередження, орендар сплачує орендодавцю штрафну санкцію у розмірі 3-х місячної орендної плати.

Крім цього, сторони можуть за двосторонньою згодою, оформленою додатковою угодою, достроково припинити дію договору оренди нежитлового приміщення.

Між тим, частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 58 ЦПК України).

В свою чергу, відповідач не надав жодних належних доказів про виконання ними п. 8.1. чи 8.3. Договору щодо попередження позивача про відмову від Договору, сплати штрафу чи укладення з цього приводу додаткової угоди, як і не надав доказів виконання п. 3.2. договору щодо сплати орендної плати з індексацією.

Більше того, відповідач не надав доказів визнання недійсним договору чи відповідного оспорюваного пункту договору в судовому порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині й не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Разом з цим, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року № 6-37цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції фактично правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, що підлягає застосуванню, однак встановивши, що строк позовної давності для пред»явлення вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату орендарем орендної плати обмежується останніми роком зверненням до суду із відповідним позовом, суд дійшов висновку про сплив позовної давності для пред»явлення вимоги про стягнення з орендаря пені за період січень 2014 р.- серпень 2015 р., при цьому відмовив у цій частині в задоволенні позову повністю не врахувавши наступного.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 та від 08 червня 2016 року у справі № 6-3006цс15).

Згідно поданого позивачем розрахунку пені за останній рік перед зверненням з позовом до суду, а саме з вересня 2015 року по серпень 2016 року, розмір пені складає 138572,90 грн., при цьому поданий позивачем розрахунок пені не містить нарахування процентів на неустойку, а також нарахування неустойки за прострочення сплати неустойки, як про це зазначає представник відповідача у запереченні на апеляційну скаргу позивача.

Разом з тим, зважаючи на те що в позовних вимогах позивач просила стягнути пеню в розмірі 277173,10 грн., враховуючи принцип диспозитивності, колегія суддів вважає, що вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню, необхідно стягнути пеню за останній рік, який передував зверненню до суду, в розмірі 138572,90 грн., з відповідною зміною оскаржуваного рішення в цій частині.

Інші процесуальні порушення, на які покликається сторона відповідача, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені необхідно скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача ТзОВ «ДЦ України» в користь ОСОБА_2 пеню за останній рік, який передував зверненню до суду в розмірі 138572,90 грн.

В свою чергу, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене з відповідача необхідно стягнути в користь ОСОБА_2929,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» в користь ОСОБА_2 пені за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 277173,10 грн. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу про стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» код ЄДРПУО 32424255 на користь ОСОБА_2, 1964 року народження (ІНД НОМЕР_1), жительки АДРЕСА_1 138572 (сто тридцять вісім тисяч п»ятсот сімдесят дві) гривні 90 коп. пені за несвоєчасну сплату орендної плати за період з 01.09.2015 року по 23.08.2016 року.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» код ЄДРПУО 32424255 на користь ОСОБА_2 929 (дев»ятсот двадцять дев»ять) грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк