Єдиний унікальний номер 340/8/16-ц Номер провадження № 2/340/58/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря Ласкурійчук С.І.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина справу за позовом ПАТ "Акцент - Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача . В обґрунтування вимог позову послався на те, що відповідно до укладеного договору № ABIFR від 11.07.2013 року ОСОБА_1 11.07.2013 року отримав кредит у розмірі 4939,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.02.2009 року.

Згідно умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до умов Договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов.

У порушення ст.ст. 526,527,530 ЦК України та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав.

Станом на 15.12.2015 року заборгованість відповідача за Договором склала 13108,69 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4939,00 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 5,73 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1580,8 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5483,07 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 600,41 грн.

Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № ABIFR від 11.07.2013 року у розмірі 13108,69 грн. та понесені ним судові витрати.

Представник позивача, після відновлення провадження в судові засідання двічі не з'явився. В судове засідання призначене на 10 год. 00 хв. 31.01.2017 року він подав заяву, в якій просив розгляд справи перенести на інший день, у зв'язку із зайнятістю представника позивача в іншій справі. В судове засідання 20.02.2017 року представник позивача не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. В позовній заяві позивач не заперечив щодо розляду справи за відсутності предсттавника ПАТ "Акцент - Банк".

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що із позивачем кредитного договору від 11.07.2013 року не підписував та не отримував будь- яких коштів. Вважає, що кредит імовірно було надано іншій особі, яка пред'явила його паспорт серії НОМЕР_2, виданий Верховинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 20.02.2008 року, який ним було втрачено в 2013 році, про що заявлено в установленому порядку в Верховинський РС УДМС України в Івано-Франківській області. На час укладення спірного кредитного договору у нього був уже новий паспорт серії НОМЕР_1, виданий Верховинським РС УДМС України в Івано-Франківській області 07.02.2013 року. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність відмови у даному позові, виходячи із такого.

У відповідності до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Статтями 6, 627 ЦК України, законодавчо закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, зокрема, в частині 3 вказано, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Юридичним підтвердженням такого волевиявлення при укладенні цивільно-правового договору є підписи його сторін або їх представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи наявна Заява позичальника № ABIFR від 11.07.2013 року, в якій зазначено, що позичальник просить надати йому строковий кредит у сумі 4939,00 грн . на строк 24 місяці з 11.07.2013 року по 10.07.2015 року включно, на наступні цілі: оплати товару, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за Кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 98,78 грн. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "16" по "20" число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 304,83 грн.

У Заяві № ABIFR від 11.07.2013 року міститься підпис позичальника на підтвердження згоди, що ця Заява разом з запропонованими ПАТ "Акцент-Банк" Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ), Тарифами складає між ним та позивачем кредитно-заставний договір (а.с. 6) .

Відповідно до цієї Заяви позичальник ознайомився та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ), які були надані йому у письмовій формі (а.с.7-13).

У матеріалах справи також наявний графік погашення кредиту та Довідка про умови кредитування ПАТ "Акцент-Банк" та сукупну вартість споживчого кредиту від 11.07.2013 року, згідно з якої ОСОБА_1 був ознайомлений із стандартними умовами кредитування ПАТ "Акцент-Банк" та орієнтовною сукупною вартістю споживчого кредиту, про що свідчить підпис позичальника та дата у Довідці (а.с. 53 та 53 на звороті) .

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував, вказував на те, що він не підписував кредитний договір та не отримував кредитних коштів і поставив під сумнів належність наданих позивачем документів, на які він посилається, як на докази обґрунтованості вимог даного позову, а також ствердив, що на час укладення спірного кредитного договору у нього не було паспорта серії НОМЕР_2, виданого Верховинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 20.02.2008 року та в лютому 2013 року він звернувся із заявою про видачу паспорта.

Враховуючи викладене, суд ухвалою від 22.02.2016 року витребував у Верховинського РС УДМС в Івано-Франківській області копію заяви ОСОБА_1 на відновлення втраченого паспорта серії НОМЕР_2, виданного Верховинським РВ УМВС України в Івано-Фраківській області 20.02.2008 року та копію рішення, прийнятого за результатами розгляду зазначеної заяви (а.с. 38-39).

Із висновку Верховинського РС УДМС в Івано-Франківській області за заявою про втрату паспорта від 07.02.2013 року вбачається, що 13.01.2013 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Ільці , прис. Голиці Верховинського району Івано-Франківської області звернувся до Верховинського РС УДМС із заявою про про втрату паспорта серії НОМЕР_2, виданного Верховинським РВ УМВС України в Івано-Фраківській області 20.02.2008 року та за результатами розгляду даної заяви прийнято рішення про видачу 13.02.2013 року замість утраченого, нового паспорта серії НОМЕР_1.

Із заяви про видачу паспорта видно, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, житель с. Ільці , прис. Голиці Верховинського району Івано-Франківської області 13.02.2013 року одержав паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 42-44).

Крім цього, для з'ясування всіх обставин справи ухвалою суду від 05.04.2017 року за клопотанням відповідача було призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої були поставлені наступні питання: чи виконано підпис на заяві позичальника № АВІFR від 11.07.2013 року відповідачем ОСОБА_1 чи іншою особою, чи виконано підпис на графіку погашення кредиту від 11.07.2013 року відповідачем ОСОБА_1 чи іншою особою, чи виконано підпис на довідці про умови кредитування ПАТ "Акцент-Банк" та сукупну вартість споживчого кредиту від 11.07.2013 року відповідачем ОСОБА_1 чи іншою особою?(а.с. 63-64).

Відповідно до висновку експерта Івано-Франківського НДКЦ МВС України № 1.1.-247/16 від 22.11.2016 року встановлено, що: підпис від імені ОСОБА_1 у заяві позичальника № АВІFR від 11.07.2013 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1 у графіку погашення кредиту від 11.07.2013 року (№ договору АВІFR) виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1 на довідці про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту від 11.07.2013 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с 87-93).

Судом встановлено, що висновок містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань.

Оцінивши висновок за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи.

Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі.

Наведені вище обставини підтверджують заперечення відповідача про те, що він не підписував кредитний договір і не отримував коштів. Банк жодним чином не спростував вказаних тверджень відповідача.

За таких обставин безпідставними і недоведеними є посилання представника позивача на те, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредитні кошти, оскільки всупереч вимогам ст.ст. 57, 58, 60 ЦПК України, представником позивача не надано жодного належного доазу на підтвердження факту отримання відповідачем зазначених кредитних коштів, а також позивачем не спростовано висновок експерта.

Судом достовірно встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 у кредитному договорі, який є предметом даного спору, вчинено не відповідачем, а іншою особою, що свідчить про відсутність у відповідача його вільного волевиявлення на укладення кредитного правочину і відсутність вимоги, додержання якої відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України є необхідною для чинності правочину.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні факт укладення між ним та відповідачем кредитного договору № АВІFR від 11.07.2013 року та отримання відповідачем на підставі цього договору коштів, а тому у ОСОБА_1 не виникало жодних кредитних зобов'язань за договором № АВІFR від 11.07.2013 року, а у ПАТ "Акцент-Банк" відсутнє право вимоги за вказаним договором до відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 14, 509, 203, 207, 627, 629, 1054,1050 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 143,144, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № АВІFR від 11.07.2013 року у розмірі 13108,69 грн.- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.І. Атаманюк