АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2/593/1/2017 Головуючий у 1-й інстанції Шміло В.І.
Провадження № 22-ц/789/328/17 Доповідач - Храпак Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

за участю секретаря : Коваль О.І.

та сторін - представника ПАТ "Державний ощадний банк України" - Данилевич А.В., представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 на рішення Бережанського районного суду від 25 січня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, та за зустрічним позовом третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним договору іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

в травні 2015 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 29 липня 2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Бережанського відділення Ощадного банку № 6352 та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 108, згідно якого останньому надано кредитні кошти у сумі 100000 доларів США. В рахунок забезпечення виконання зобов'язання між ОСОБА_2 та банком 29.07.2008 було укладено іпотечний договір, згідно якого передано в іпотеку нерухоме майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 192,2 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1. Всупереч умов вищевказаного кредитного договору ОСОБА_7 не в повній мірі та несвоєчасно виконував зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим рішенням Бережанського районного суду від 24 листопада 2014 року позовні вимоги в.о. Прокурора Бережанського району в інтересах держави в особі ПАТ "Державного ощадного банку України" в особі філії - Тернопільського обласного управління акціонерного товариства "Ощадбанк" - ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено в повному обсязі, а саме стягнуто із останнього заборгованість за кредитним договором в сумі 55131,50 доларів США. Однак, ОСОБА_7 рішення суду не виконує, заборгованість за кредитним договором не погашає, у зв'язку з чим станом на 12.05.2015 року заборгованість за кредитним договором становила 63478,25 доларів США, що еквівалентно 1305112,82 грн. за офіційним курсом НБУ. А тому представник банку вважає, що є всі правові підстави для стягнення даної заборгованості за рахунок переданого в іпотеку банку та належного відповідачці ОСОБА_2 нерухомого майна, шляхом реалізації цього майна на прилюдних торгах за початковою ціною 946400 грн.

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічною позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, посилаючись на те, що умови кредитного договору не відповідають вимогам Генеральної ліцензії банку на право здійснення валютних операцій та вимогам Інструкції про касові операції в банках України, позичальника було введено в оману щодо права банку на проведення операцій з готівковою іноземною валютою на умовах, вказаних у договорі. І у зв'язку з недійсністю кредитного договору вважає, що недійсним є також і договір іпотеки, який є похідним від нього і укладений з метою його забезпечення.

У вересні 2015 року треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 звернулися в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним договору іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що договір іпотеки укладено без попередньої згоди органу опіки і піклування, а в спірному будинку з народження зареєстрований та постійно разом з ними проживає їхній малолітній син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний будинок є єдиними житлом їхньої сім'ї, в тому числі і малолітнього. Вважають, що порушені житлові права їхнього малолітнього сина ОСОБА_9 За таких обставин передача спірного житлового будинку в іпотеку відбулося всупереч вимогам ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", а отже спірний договір іпотеки не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а тому на підставі ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує житлові права малолітньої дитини.

Рішенням Бережанського районного суду від 25 січня 2017 року уточнений позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед АТ "Ощадбанк" за кредитним договором № 108 від 29.07.2008 року в сумі 63478 (шістдесят три тисячі чотириста сімдесят вісім) дол. 25 центів США, що еквівалентно 1305112 (один мільйон триста п'ять тисяч сто дванадцять) грн. 82 коп., з яких: 50470 (п'ятдесят тисяч чотириста сімдесят) дол. 93 цента США - заборгованість за кредитним договором, 3818 (три тисячі вісімсот вісімнадцять) дол. 59 центів США заборгованість за відсотками, 8422 (вісім тисяч чотириста двадцять два) дол. 45 центів США - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 766 (сімсот шістдесят шість) дол. 28 центів США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, звернуто стягнення на належне ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, інден. ном. НОМЕР_1) та передане нею згідно Іпотечного договору від 29.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4304 нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 36 з надвірними будівлями, загальною площею 192,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом реалізації даного майна на прилюдних торгах за початковою ціною 946400 (дев'ятсот сорок шість тисяч чотириста) грн. 00 коп.

Відстрочено виконання рішення про звернення стягнення на належне ОСОБА_2 майно на період дії мораторію встановленого Законом України № 1304-УІІ від 03.06.2014 року.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, та в зустрічному позові третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6, ОСОБА_5, в інтересах малолітнього ОСОБА_5 Дем'яна Ігоровича до ОСОБА_2, ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним договору іпотеки - відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" - 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Витрат пов'язаних із сплатою судового збору при зверненні до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволені позову банку до неї відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене із допущенням невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги апелянт зазначила, що при винесені рішення судом першої інстанції не було досліджено реальної заборгованості позичальника, оскільки наданий банком розрахунок не є достатнім для задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. У ньому відсутній розрахунок заборгованості, в якому було б вказано сплачені ОСОБА_7 суми коштів, їх зарахування, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, заборгованість по процентах, процентна ставка, за якою проведено нарахування; при розрахунку пені не вказано період, за який проведено її нарахування, розмір облікової ставки НБУ, який застосовувався, суму заборгованості, на яку було нараховано пеню, а сама пеня нарахована у доларах США, що не узгоджується з положеннями ст. ст. 192,533 ЦК України, Декрету КМ України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю".

В апеляційній скарзі треті особи, що заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 просять рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог банку відмовити, а їхні зустрічні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене із допущенням невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянти зазначили, що судом першої інстанції не враховано вимог ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" та ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", що договір іпотеки було укладено без дозволу органу опіки та піклування, та на час укладення договору іпотеки, малолітній ОСОБА_9 користувався предметом іпотеки, іншого житла не має, в зв'язку з чим порушено право користування спірним будинком.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подану ними апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній. Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9, визнав у повному обсязі.

Представник ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_4 подану ними апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній. Також визнав апеляційну скаргу ОСОБА_2

Представник ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" - Данилевич А.Б. апеляційних скарг не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволені зустрічного позову третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9, суд першої інстанції вважав його безпідставним, необґрунтованим, таким, що не підтверджуються належними доказами, які є спростованими в судовому засіданні.

Колегія з даним висновком суду погодитися не може, оскільки він не відповідає обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, а тому відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та відмови в зустрічному позові третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним договору іпотеки слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відповідно до статті 8 ЦПК України та статті 3 Конвенції "Про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, суд повинен надавати перевагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Відтак, договір іпотеки, що вчинений власниками стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти, за відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Дана позиція узгоджується з правовим висновками ВСУ викладеними у справі № 6-1793цс15 та у справі № 6-2918цс15, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування.

Як вбачається із матеріалів справи, що 29 липня 2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є ПАТ "Державний ощадний банк України", в особі філії Бережанського відділення Ощадного банку № 6352 та ОСОБА_7, було укладено кредитний договір № 108, згідно якого останньому надано кредитні кошти у сумі 100000 доларів США зі сплатою 16 % річних, терміном на 10 років.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язання між ОСОБА_2 та ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Бережанського відділення Ощадного банку № 6352 29.07.2008 було укладено іпотечний договір, згідно якого передано в іпотеку належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 192,2 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_5 і бабусею малолітнього ОСОБА_9

Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14 липня 2006 року.

Постійним зареєстрованим місцем проживання малолітнього ОСОБА_9 з часу народження, разом з батьками, є АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 3889, виданою Бережанською міською радою від 22.07.2015 року (а.с.63) та будинковою книгою прописки громадян, що мешкають у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 64-66).

Іншого місця проживання у малолітнього ОСОБА_9 та його батьків не має.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що зустрічний позов третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6, ОСОБА_5, в інтересах малолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним договору іпотеки підлягає задоволенню, оскільки спірний будинок, який є предметом іпотеки є єдиним житлом і місцем проживання малолітнього і його сім'ї, батькам не було відомо про передачу даного будинку в іпотеку і відповідно органами опіки та піклування не видавався дозвіл на укладення вказаного договору іпотеки, що призвело до порушення права малолітнього на користування житловим приміщенням.

Таким чином, укладення правочину, предметом якого є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України.

Тому слід визнати недійсним іпотечний договір від 29.07.2008, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі № 4305.

Не заслуговують на увагу доводи представника ПАТ "Державний ощадний банк України", що ОСОБА_2 під час укладення договору іпотеки подала довідку, де не значиться зареєстрованою у спірному житлі сім'я ОСОБА_5, в т.ч. і малолітній, оскільки дана довідка містить лише відомості про склад сім'ї ОСОБА_2, а не інформацію щодо зареєстрованих (а.с.89).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині визнання недійсним кредитного договору з огляду на те, що судом першої інстанції не було досліджено реальної заборгованості позичальника, у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, в якому було б вказано сплачені ОСОБА_7 суми коштів, їх зарахування, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, заборгованість по процентах, процентна ставка, за якою проведено нарахування; при розрахунку пені не вказано період, за який проведено її нарахування, розмір облікової ставки НБУ, який застосовувався, суму заборгованості, на яку було нараховано пеню, а сама пеня нарахована у доларах США, що не узгоджується з положеннями ст. ст. 192,533 ЦК України, Декрету КМ України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з такого.

Рішенням Бережанського районного суду від 24 листопада 2014 року позовні вимоги в.о. Прокурора Бережанського району в інтересах держави в особі ПАТ "Державного ощадного банку України" в особі філії - Тернопільського обласного управління акціонерного товариства "Ощадбанк" - до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено в повному обсязі, а саме стягнуто із ОСОБА_7 на користь ПАТ "Державного ощадного банку України" в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/032 філії - Тернопільського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" заборгованість за кредитним договором № 108 від 29.07.2008 в розмірі 55131,50 доларів США, що еквівалентно 832278,36 грн., в т.ч. прострочена заборгованість по кредиту 50470,93 доларів США, прострочена заборгованість по процентах - 3827,61 доларів США, пеня по тілу кредиту - 586,22 доларів США, пеня по відсотках 246,74 доларів США.

Дане рішення набрало законної сили, звернуто до виконання.

Зі змісту ч. 1 ст. 627 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Посилання ОСОБА_2 на те, що її чоловікові ОСОБА_7 не була надана банком повна інформація про сукупну вартість кредиту не є підставою для визнання кредитної угоди недійсною у розумінні ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови спірного договору містять інформацію щодо розміру процентної ставки, сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність, обсяг платежів на весь час дії договору.

Крім цього, ОСОБА_7 при укладенні спірного договору мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами.

Також, на момент укладення кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не забороняв надання та отримання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 про те, що кредитний договір слід визнати недійсним, оскільки касовий ордер, згідно якого видавався кредит не відповідав вимогам касового документу, що закріплений в Інструкції про касові операції в банках України, оскільки факт отримання кредитних коштів ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_7 не заперечувався.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у зустрічному позові ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору з підстав, заявлених у позові. Відсутність підстав для визнання недійсним основного зобов'язання, не тягне за собою недійсність договору укладеного на його забезпечення.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Бережанського районного суду від 25 січня 2017 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та відмови в зустрічному позові третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним договору іпотеки скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити, зустрічний позов третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6, ОСОБА_5, в інтересах малолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити. Визнати недійсним іпотечний договір від 29.07.2008, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", та ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі № 4305.

В решті рішення Бережанського районного суду від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють, як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 - задовольнити.

Рішення Бережанського районного суду від 25 січня 2017 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та відмови в зустрічному позові третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють, як законні представники в інтересах малолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним договору іпотеки скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити, зустрічний позов третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6, ОСОБА_5, в інтересах малолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити. Визнати недійсним іпотечний договір від 29.07.2008, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", та ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі № 4305.

В решті рішення Бережанського районного суду від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак