Провадження по справі № 2/752/1861/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Марченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без дозволу та супроводу батька, -

встановив:

28.11.2016 року до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю визначеною ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.11.2016 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без дозволу та супроводу батька.

В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.10.2000 року, від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 26.04.2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Вказує, що після розірвання шлюбу, син залишився проживати з матір'ю та перебуває на її утриманні, спору щодо визначення місця проживання дитини між нею та відповідачем ніколи не виникало.

18.05.2016 року між нею та громадянином Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_5 Діттером було укладено шлюб, який зареєстровано Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 428. Між сином позивача та її чоловіком склалися дружні довірчі стосунки, однак родина фактично позбавлена можливості вести нормальні родинні стосунки, спілкуватися, бачитися та проживати разом внаслідок анексії території Автономної Республіки Крим військами Російської Федерації, з огляду на, що він, як громадянин іноземної держави, не може вільно в'їзжати та виїздити з тимчасово окупованої території.

З таких обставин, позивач, з метою возз'єднання родини, дотримання інтересів дитини та забезпечення нормальних умов проживання, розвитку і навчання своєї неповнолітньої дитини, має намір переїхати на постійне проживання до Федеративної Республіки Німеччина, до свого чоловіка.

Водночас, зазначає, що отримати нотаріальну згоду відповідача на виїзд спільного неповнолітнього сина за кордон до Федеративної Республіки Німеччина, їй не вдалося зважаючи на те, що відповідач категорично відмовляється виїздити за межі окупованої території, а нотаріальна згода, так званих, нотаріусів АР Крим не має жодної юридичної сили при оформленні документів на території України.

Таким чином, для забезпечення можливості виїзду дитини на постійне проживання за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та просила надати дозвіл на виїзд з України неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Федеративної Республіки Німеччина на постійне проживання без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, а також на виготовлення усіх необхідних документів для виїзду з України до Федеративної Республіки Німеччина на постійне проживання без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Позивача ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення повідомлення про виклик в судове засідання в загальнодержавній газеті «Урядовий кур'єр».

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2000 року по 08.05.2012 року, що підтверджується рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 26.04.2012 року (а.с. 13)

Від шлюбу у сторін є спільний син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 28.07.2015 року (а.с. 12).

Як встановлено судом з позовної заяви та підтверджується долученими до неї документами, неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матір'ю за адресою: Автономна АДРЕСА_1 .

Також з позовної заяви вбачається, що дитина перебуває на утриманні позивача, саме позивач займається її вихованням, забезпечує фізичний, духовний та моральних розвиток.

18.05.2016 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Дітер, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_3 від 19.05.2016 року (а.с. 14).

Згідно довідки з місця проживання ОСОБА_5 Дітер проживає за адресою: АДРЕСА_3 (єдина квартира).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст. 10 вищевказаної Конвенції, відповідно до зобов'язання Держав-учасниць за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на в'їзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою возз'єднання сім'ї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином. Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сім'ї.

Як вбачається з позовної заяви, позивач має намір виїхати з сином за кордон, а саме до Федеративної Республіки Німеччина з метою возз'єднання зі своїм чоловіком ОСОБА_5 Дітер, який є громадянином вказаної держави.

Згідно письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_3, останній висловлює бажання жити разом з мамою та її чоловіком у Федеративній Республіці Німеччина.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та «Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України на постійне місце проживання», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2016 № 816, для оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання разом з дітьми, які не досягли 16-річного віку, у разі відсутності згоди одного із законних представників на виїзд за кордон на постійне проживання особи, яка не досягла 16-річного віку, заявником має бути надано копію рішення суду, завірену в установленому порядку.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини.

У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків.

Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Оскільки з позову вбачається, що виїзд за кордон на постійне місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 відповідає його інтересам, здійснюється з метою возз'єднання сім'ї, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон та надання дозволу на виїзд до Федеративної Республіки Німеччина на постійне проживання неповнолітнього ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 80, 169 ч.4, 213, 215 ЦПК України, ст. 154 Сімейного Кодексу України, с. 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України", п. 1, 4 «Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України на постійне місце проживання», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2016 № 816, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без дозволу та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання разом з неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, строком дії до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Надати дозвіл матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на виїзд (вивезення) на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина громадянина України, неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 28.07.2015 року), без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Сімферополь Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Сімферополь, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: Автономна АДРЕСА_2, суму сплаченого судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя Антонова Н.В.