АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 384/062/07-Пі від 26 червня 2007 року.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 384/062/07-Пі від 26 червня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 26 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останньому було надано кредит, в сумі 120 000 дол. США, зі сплатою 12,7 % річних за користування кредитними коштами та з остаточним поверненням 25 червня 2017 року.

09 листопада 2012 року між тими ж сторонами було укладено договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого змінено розмір кредиту у розмірі 96 394 дол. США із нарахованими процентами в сумі 11 836, 37 дол. США в гривню за курсом 8,25 грн. за 1 долар США станом на дату укладання цього договору про внесення змін, загалом становить 892 901 грн. 54 коп. (а.с.8-10).

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, 26 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого поручитель та боржник за несвоєчасне або неналежне виконання зобов'язань несуть солідарну відповідальність.

Оскільки ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, у останнього станом на 21 вересня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1 358 672 грн. 55 коп., які позивач й просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у розмірі 1 358 672 грн. 55 коп., у тому числі: 892 243 грн. 52 коп. - сума заборгованості за кредитом, 249 047 грн. 53 коп. - сума заборгованості за відсотками, 67 393 грн. 60 коп. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 43 944 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків, 62 249 грн. 83 коп. - інфляційні витрати за кредитом, 43 794 грн. 08 коп. - інфляційні витрати за відсотками. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_3 не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, 26 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останньому було надано кредит, в сумі 120 000 дол. США, зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 12,7 % річних та з остаточним поверненням 25 червня 2017 року (а.с.6-7).

Відповідно до п. 3.3.5. кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі повертати кредит в порядку, визначеному п.1.1. кредитного договору.

Згідно п. 3.3.4 кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати кредитору проценти за користування кредитом та комісії в порядку, визначеному п.п. 2.5., 2,6. вказаного договору.

Згідно до п. 4.2. кредитного договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів за користування кредитом, визначених п. 2.5. договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.11.3, 3.2.5, 4.4, 5.4, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла у період виконання зобов'язань за цим договором.

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед ОСОБА_2, надав останньому грошові кошти в розмірі 120 000 дол. США (а.с.15).

Встановлено, що 09 листопада 2012 року між тими ж сторонами було укладено договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого змінено розмір кредиту у розмірі 96 394 дол. США із нарахованими процентами в сумі 11 836, 37 дол. США в гривню за курсом 8,25 грн. за 1 долар США станом на дату укладання цього договору про внесення змін, загалом становить 892 901 грн. 54 коп. (а.с.8-10).

Відповідно до п. 1.4. договору про внесення змін до кредитного договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється відповідно до графіку, зазначеному у додатку № 1 вказаного договору - щомісячними платежами по 5073 грн. до 10 числа (включно) кожного місяця починаючи з листопада 2012 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 25 червня 2027 року (включно) (а.с.11).

Відповідно до п. 3.3.6 кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором та погасити вимоги кредитора, що випливають з цього договору.

Встановлено, що на виконання умов договору останній платіж боржником було здійснено 09 листопада 2012 року, в сумі 658 грн. 02 коп. (а.с.19).

З долучено до справи розрахунку, який узгоджується з обставинами справи та зібраними доказами, ОСОБА_2 має заборгованість за договором про надання кредиту, яка станом на 21 вересня 2015 року становить 1 358 672 грн. 55 коп., у тому числі: 892 243 грн. 52 коп. - сума заборгованості за кредитом, 249 047 грн. 53 коп.- сума заборгованості за відсотками, 67 393 грн. 60 коп. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 43 944 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків, 62 249 грн. 83 коп. - інфляційні витрати за кредитом, 43 794 грн. 08 коп. - інфляційні витрати за відсотками (а.с.19-21).

Задовольняючи позов в частині вимог до ОСОБА_2, районний суд виходив з підстав його доведеності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України винесено рішення, у зв'язку з першою неявкою відповідача та його представника суд мав відкласти розгляд справи, колегія суддів визнає безпідставними, такими, що спростовуються долученими до справи доказами.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 1,3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI. 1950), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи, поведінка заявника, а також інших осіб, що беруть участь у справі, інших учасників процесу, поведінка органів державної влади, насамперед суду, характер процесу та його значення для заявника (справа «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004р. та інші).

Пункт 7 цієї постанови вказує, що судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 був належно повідомлений про день і час судового розгляду справи як 23 лютого 2016 року так і 11 квітня 2016 року, проте в судове засідання не з'явився повторно.

Встановлено, що за клопотанням ОСОБА_2 розгляд справи з 23 лютого 2016 року було перенесено на 11 квітня 2016 року, проте у вказаний день відповідач повторно не з'явився в судове засідання, будь-яких клопотань на адресу районного суду не направляв, тому районний суд правомірно розглянув справу у його відсутність (а.с.39,47).

Доводи апеляційної скарги про стягнення судом пені поза межами річного строку, колегія суддів визнає безпідставними, остільки у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до матеріалів справи, заяву такого змісту ОСОБА_2 до суду першої інстанції не подавав.

Твердження апеляційної скарги про те, що районним судом не встановлено чи дійсно ОСОБА_2 не було виконано взятих на себе зобов'язань, - безпідставні, остільки вони спростовуються змістом долученого до справи розрахунку заборгованості, відповідно до якого на виконання умов договору з доповненнями до нього, боржником внесено 10 грудня 2012 року лише один платіж, в сумі 658 грн. 02 коп.

Необґрунтованими колегія суддів визнає й доводи апеляційної скарги про те, що боржником не сплачувалася заборгованість по кредиту 10 грудня 2012 року, остільки ці посилання нічим не підтверджені й спростовуються змістом розрахунку заборгованості.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визначений судом розмір заборгованості відповідає змісту кредитного договору та узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З урахуванням викладеного, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав до задоволення позову в частині вимог до ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/44583/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/502/2017; 06.50/11/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А