Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/1145/15-ц
Провадження № 2-п/711/1/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2016 року,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Славна кузня», в особі ОСОБА_1, про розірвання договору поставки, стягнення попередньої оплати, штрафу та моральної шкоди позовні вимоги позивача задоволено частково: розірвано договір постави № 21108 від 21.08.2015 року укладений між ОСОБА_2 та ПП «Славна кузня», в особі ОСОБА_1,; стягнуто з ПП «Славна кузня», в особі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 попередню оплату в розмірі 27000 грн., штраф в розмірі 20400 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього: 49400 грн.; стягнуто з ПП «Славна кузня», в особі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 535 грн. 92 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 7330 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що він не зявився в судове засідання 13.06.2016 року, оскільки в звязку з роботою знаходився за кордоном в Німеччині. Також вказує, що докази на які він посилається мають істотне значення для розгляду справи, а саме це докази того, що ковані ворота та квіртка були змонтовані і до даного часу знаходяться у позивача в експлуатації, тобто договір поставки ним був повністю виконаний, однак позивач не сплатив йому за вказану роботу ще 13800 грн. Такими доказами є відповідні фотографії.

А тому, просить скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2016 року, справу призначити до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні 18.11.2016 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 заяву про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2013 року підтримав та просив її задовольнити. Однак не надав суду для дослідження оригіналів доказів на які посилається відповідач в заяві про скасування заочного рішення. В судове засідання 10.05.2017 року ні відповідач ні його представник ОСОБА_3 не зявилися.

В судовому засіданні 18.11.2016 року та 10.05.2017 року представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення заяви. Просила врахувати що договір поставки № 21108 від 21.08.2015 року, укладений між її довірителем та ПП «Славна кузня», в особі ОСОБА_1, до даного часу відповідачем не виконаний. Також просила врахувати, що належних доказів, які б дійсно свідчили про виконання такого договору, відповідачем суду не надано. Ксерокопії фотографії воріт та квіртки, які приєднані відповідачем до його заяви про перегляд заочного рішення не можуть бути належними доказами виконання відповідачем таких робіт, оскільки не свідчать про те що ці ворота та квіртка були встановлені позивачу ОСОБА_2 і що вони встановлені саме відповідачем. До того ж ксерокопії не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України. Також просила врахувати, що задовольняючи позов суд правильно стягнув з відповідача судові витрати. А тому просила відмовити в задоволенні заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Славна кузня», в особі ОСОБА_1, про розірвання договору поставки, стягнення попередньої оплати, штрафу та моральної шкоди позовні вимоги позивача задоволено частково: розірвано договір постави № 21108 від 21.08.2015 року укладений між ОСОБА_2 та ПП «Славна кузня», в особі ОСОБА_1; стягнуто з ПП «Славна кузня», в особі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 попередню оплату в розмірі 27000 грн., штраф в розмірі 20400 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього: 49400 грн.; стягнуто з ПП «Славна кузня», в особі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 535 грн. 92 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 7330 грн.

Копія заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2016 року була направлена судом на адресу відповідача ОСОБА_1 та була отримана ним 06.07.2016 року, свідченням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 125).

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його хвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи № 711/11459/15-ц, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 103). Заяв про перенесення розгляду справи, в звязку з неможливістю прибути в судове засідання, відповідач до суду не подавав, тому 13.06.2016 року судом і було ухвалено заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, відповідачем ні до заяви про перегляд заочного рішення, ні його представником в судовому засіданні 18.11.2016 року не було надано суду належних та допустимих доказів щодо наявності суттєвих обставин, які б могли мати істотне значення для правильного вирішення справи та які не були враховані судом під час винесення заочного рішення.

Так, посилаючись в своїй заяві на те, що договір постави № 21108 від 21.08.2015 року був виконаний, а саме ним (відповідачем) були виготовлені ворота і квіртка та поставлені позивачу ще 06.12.2015 року і вони до даного часу знаходяться в нього в експлуатації, відповідач ОСОБА_1 належних та допустимих доказів цього суду не надав. Приєднані відповідачем до матеріалів заяви про перегляд заочного рішення ксерокопії фотографій квіртки та воріт (а.с.138-144), що нібито встановлені ним позивачу не є належними та допустимим доказами. До того, ж вказані ксерокопії фотографій не підтверджують того факту, що сфотографовані на них ворота та квіртка були виготовлені саме відповідачем та саме ним встановлені позивачу, а також того, що вони є встановлені саме позивачу.

Витяг з електронної переписки також не свідчить про виготовлення відповідачем та встановлення позивачу на виконання умов договору воріт та квіртки.

До того ж, як вбачається з Договору поставки № 21108 від 21.08.2015 року (п. 3.2 Договору) датою поставки товару є дата отримання Замовником товару згідно з актом прийняття-передавання, підписаним сторонами (а.с. 5). Такого акту на підтвердження своїх доводів відповідач не надав та не посилався на нього.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2016 року.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2016 року залишити без задоволення.

Роз'яснити відповідачу про право на оскарження заочного рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України.

Головуючий: В.М. Скляренко