Справа № 147/1574/15-ц Провадження № 22-ц/772/1329/2017Головуючий в суді першої інстанції Волошин І. А.
Категорія 23Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» на заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 09 березня 2016 року в справі за позовом

ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» про розірвання договору оренди землі, -

встановила:

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого відділом Держкомзему у Тростянецькому районі на підставі розпорядження Тростянецької РДА від 26.12.2003 року за №346, належить земельна ділянка площею 2,5819 га, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11.05.2004 року між позивачем та Приватним підприємством «Агропромислова фірма «Іззія» ( далі - ПП «АФ «Іззія») було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, терміном на 20 років, який зареєстровано 15.05.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» за №68. Позивач зазначила, що ПП «АФ «Іззія» всупереч пунктів 9, 11 договору оренди земельної ділянки систематично порушує свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою з 2010 по 2015 роки. В рахунок погашення заборгованості за користування належної їй земельної ділянки з 2010 по 2015 роки відповідачем не сплачено грошових коштів. Враховуючи викладене, позивач просила розірвати договір оренди земельної ділянки у зв'язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, що є істотним порушенням умов договору.

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 9 березня 2016 року позов задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 11 травня 2004 року між ОСОБА_2 та ПП «Агропромислова фірма «Ізія», зареєстрований 15 травня 2007 року Вінницькою регіональною філією ДП Центр ДЗК, запис 68, за яким ОСОБА_2 передала в оренду ПП «Агропромислова фірма «Ізія» земельну ділянку загальною площею 2,5819га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПП «АФ «Ізія», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у позові.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі та з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до наступних висновків.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції вважав доведеним факт систематичного невиконання ПП «АФ «Ізія» свого обов'язку щодо своєчасного внесення орендної плати згідно умов укладеного між сторонами договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє заперечення апелянта з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 2,5819 га, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №203249, виданого 23.04.2004 року на підставі розпорядження Тростянецької РДА від 26.12.2003 року №346 (т.1 а.с.7).

11 травня 2004 року між ОСОБА_2 та ПП «АФ «Іззія» укладено договір оренди землі строком дії 20 років відповідно до п.8 договору, який зареєстровано 15.05.2007 року у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №68 (т.1 а.с.8-10).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір, Земельного кодексу України, а також Законом України «Про оренду землі».

Спір між сторонами виник з приводу порушення істотних умов договору, зокрема щодо систематичної несплати орендарем орендної плати за період з 2010 року по 2015 рік.

Відповідно до частин першої та другої статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Пунктами 9 та 11 Договору від 11 травня 2004 року, передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами, натуроплатою, перші два роки 1%, що складає 327,34 грн., далі не менше 1,5% від вартості паю, що складає 491,01 грн. Орендна плата вноситься у строк до 15 листопада поточного року і не пізніше (т.1 а.с.8).

Відповідно до п. 29 вказаного договору оренди землі одним з обов'язків орендаря є своєчасне внесення орендної плати.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31 травня 2013 року скасоване заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2012 року та відмовлено у позові ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 та решти 167 власників земельних ділянок до ПП «Агропромислова фірма «Ізія» про розірвання договорів оренди. Таким чином, судовим рішенням встановлено безпідставність доводів позивачів, в тому числі ОСОБА_2, про неотримання ними орендної плати за 2011 - 2012 роки (т.1 а.с.74 - 77).

Отже доводи позовної заяви про несплату орендної плати за 2010 рік спростовуються відомостями на видачу ячменя (т.1 а.с.70 - 71) та коштів (т.1 а.с.72 - 73).

Також встановлено, що рішенням господарського суду Вінницької області від 23 жовтня 2012 року, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 30 січня 2013 року, задоволено позов ПП «АФ «Ізія» до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» (далі - ПСП «Кристал») та Товариства з обмеженою відповідальністю «АкВаВіка» ( далі -ТОВ «АкВаВіка») про визнання недійсними договорів та звільнення земельних ділянок.

Зазначеним судовим рішенням визнано недійсним договір про спільну діяльність від 2 квітня 2010 року, укладений між ПСП «Кристал» та ПП «АФ «Ізія». Усунуто перешкоди ПП «АФ «Ізія» у користуванні земельними ділянками шляхом зобов'язання ПП «Кристал» звільнити земельні ділянки загальною площею 310,09 га, в тому числі земельну ділянку, що належить ОСОБА_2 (т.1 а.с.185).

Згідно листа начальника СВ Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області від 02 вересня 2016 року вбачається, що 17 липня 2013 року за заявою директора ПП «АФ «Ізія» до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості щодо вчиненого посадовими особами ПСП «Кристал» та ТОВ «АкВаВіка» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України за фактом умисного невиконання цього рішення господарського суду (т.1 а.с.203).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець - вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.

Залучення третіх осіб до обробітку землі та оплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Наведене узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 12 лютого 2014 року у справі № 6-166цс13, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Як встановлено по справі та вбачається із матеріалів справи, 04 жовтня 2010 року та 02 квітня 2011 року між ПП «АФ «Іззія» в особі директора ОСОБА_4 було укладено договори про спільну діяльність з ТОВ «АкВаВіка» в особі директора ОСОБА_5 та ПСП «Кристал» в особі директора ОСОБА_6 відповідно.

Предметом вищезазначених договорів є проведення спільної діяльності в галузі сільського господарства з метою покращення фінансових показників сторін, підвищення врожайності сільськогосподарських культур і покращення організації виробництва. Сторони погодили, що спільна діяльність проводитиметься без створення юридичної особи. Сторони взяли зобов'язання діяти спільно, шляхом об'єднання майна, грошових коштів, зусиль з наданням одна одній фінансової та організаційної допомоги.

Внеском в спільну діяльність ПП «АФ «Іззія», відповідно до умов вказаних договорів про спільну діяльність, вказано земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Будянської сільської ради Тростянецького району, Вінницької області в користуванні позивача, зокрема, й належна на праві власності ОСОБА_2

Крім того, 22 лютого 2013 року між ПП «АФ «Іззія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгмортранс 1» (далі - ТОВ «Торгмортранс 1») було укладено договір про спільний обробіток землі, умовами якого було передбачено, що оренду плату за користування земельною ділянкою сплачує ТОВ «Торгмортранс 1» у розмірі не менше 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (т.1 а.с.100-102).

Про укладення договору про спільний обробіток землі, укладений між ПП «АФ «Іззія» та ТОВ «Торгмортанс 1», ОСОБА_2 відомо не було та своєї згоди на передачу належної їй на праві власності земельної ділянки в користування ТОВ «Торгмортанс 1» вона не надавала.

Надані ПП «АФ «Іззія» докази сплати орендної плати за 2013-2015 роки не можуть бути визнані судовою колегією як належні та допустимі, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Проте ПП «АФ «Іззія» надало лише копії видаткових касових ордерів, з якими не погоджується позивач ОСОБА_2, та з наданих копій касових ордерів вбачається виплата орендної плати не ПП АФ «Іззія», а виплата орендної плати ТОВ «Торгмортранс 1» (без зазначення на підставі якого договору), з яким у позивача відсутні договірні відносини.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає копії видаткових касових ордерів, копію самого договору про спільний обробіток землі від 22.02.2013 року, надані суду представником відповідача в якості доказів у справі, неналежними доказами.

Окрім того слід зазначити, що, відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

В свою чергу докази ПП «АФ «Іззія», а саме: копії касових ордерів та копія договору про спільний обробіток землі, про які йдеться в апеляційній скарзі, були надані відповідачем лише в суд апеляційної інстанції та не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ПП «АФ «Іззія» не довів належне виконання ним умов пунктів 9 та 11 укладеного договору, а тому існує факт систематичного порушення відповідачем умов договору оренди землі та наявність законних і достатніх підстав для його розірвання, - є вірним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, не підтверджені відповідними доказами, а тому подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін як таке, що ґрунтується на об'єктивно та повно встановлених обставинах справи та постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» відхилити.

Заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.