Справа № 127/5058/17
Провадження № 2/127/2627/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Вінницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю. Позов мотивовано тим, що позивач починаючи з 2000року почала проживати разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на квартиру де вони проживали разом, а саме: АДРЕСА_1. За весь час спільного проживання вони були пов'язані спільним побутом, разом вели спільне господарство, здійснювали покупки майна, відвідували знайомих, разом проводили святкування. На даний час позивач фактично проживає в даній квартирі та сплачує всі належні комунальні послуги. В лютому 2016 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було роз'яснено, що позивач має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2016року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача з ОСОБА_2 в період з 01.01.2000 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2, однак ухвалою апеляційного суду Вінницької області дане рішення було скасовано. Як вбачається зі змісту мотивувальної частини ухвали апеляційного суду в даній справі наявний спір про право щодо спадкового майна, оскільки Вінницька міська рада заперечує ту обставину, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 Просить встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з січня 2000року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні при винесені рішення покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 18.02.2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Відповідно до накладної № 68 від 17.02.2016 року, виданої Ритуальними послугами «Вічна пам'ять», зазначено, що ОСОБА_1 надано ритуальних послуг та пов'язаних з ними дій на суму 7600 грн., поховання ОСОБА_2, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43022541 від 20.02.2016 року, виданий Приватним нотаріусом Скутельтник І.А., зазначає, що зареєстрована спадкова справа № 58608027, спадкодавець ОСОБА_2, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Згідно досліджених матеріалів спадкової справи № 15/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вбачається, що спадкоємицею, яка прийняла у визначеному законодавством порядку спадщину після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_5. (а.с. 41-54).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, виданого 22.07.1983 року Алма-Ата Відділ ЗАГС Фрунзенського району, ОСОБА_6 являється батьком, а ОСОБА_7 являється матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 50).

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 20.09.2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 58).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що жив у одному будинку з заявником. Бачив, що ОСОБА_1 жила з померлим ОСОБА_2, як звичайна сім'я. Заходив до них декілька раз. Був у дружніх стосунках з померлим ОСОБА_2, якого знав близько 15 років. ОСОБА_1 жила з ОСОБА_2 з 2000 року, помагала йому з лікуванням, доглядала та займалась його похованням.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що є сусідом заявника. ОСОБА_1 жила з померлим ОСОБА_2 більше 10 років. ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_2 та його матір, яка проживала разом з ними. Часто бачив їх разом.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до п. 3 статті 1220 ЦК України якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них.

У відповідності до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Варто зазначити, що на даний час інших спадкоємців які б могли претендувати на спадщину після померлої ОСОБА_11 немає, оскільки ніхто крім, заявниці в нотаріальну контору у встановлені терміни, не звернувся та не заявив про таке право.

Однак, згідно із статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

З пп. 2-3 Розділу «Спадкове право» Правових позицій Верховного суду України щодо розгляду окремих категорій цивільних справ вбачається, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, тобто вчинення відповідних дій, у тому числі одержання до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини певних речей зі спадкового майна. Прийняття спадщини може бути підтверджене діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини фони фактично вступили в управління спадковим майном.

Згідно із п.20 Постанови, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5.1, 5.9 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом) суду необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, що не заборонені законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК України (п. 21ППВСУ від 30 травня 2008року №7). До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язанім спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2016р. № 3477 IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.1986 р. у справі «Джонсон проти Ірландії», яке є джерелом права в Україні, поважний суд визначив, що поняття сім'я виходить за межі формальних відносин та встановлених законом угод, тобто не обмежується виключно стосунками, заснованими на шлюбі, і може включати інші «родинні» зв'язки, коли сторони живуть спільно поза шлюбом.

Згідно положень ч.2 та ч.4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і тому подібне.

Таким чином покази свідків та сторін в сукупності дозволяють стверджували, що між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_2 дійсно існували фактичні подружні відносини, оскільки починаючи з 2000 р. вони проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка, хоча офіційно свій шлюб не оформлювали, і всі оточуючі сприймали їх як сім'ю, із спільними правами та обов'язками, а тому існують вагомі підстави вважати що їх відносини мали ознаки шлюбно-сімейних.

За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 1217, 1220, 1258, 1264, 1270 ЦК України,керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з січня 2000року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: