АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Максюти Ж.І., Демченко Е.Л.

за участю секретаря - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про визнання акту таким, що не містить достовірні відомості, безпідставним, недійсним і протиправним та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ "Дніпрогаз" про визнання акту таким, що не містить достовірні відомості, безпідставним, недійсним і протиправним та відшкодування моральної шкоди було визнано неподаною та повернуто позивачці (а.с.6).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність ухвали, ставить питання про її скасування та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті (а.с.9).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулася з позовною заявою до ПАТ "Дніпрогаз" та просила визнати акт від 26 вересня 2016 року таким, що не містить достовірні відомості, безпідставним, недійсним і протиправним та просила відшкодувати моральну шкоду(а.с.2).

22 грудня 2016 року судом було постановлено ухвалу про залишення вказаної позовної заяви без руху у зв'язку з несплатою судового збору, невідповідності позовної заяви п.2 ч.2 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не вірно вказано поштові адреси місця проживання як відповідача, так і відповідача по справі та не наданням доказів підтверджуючих наявність порушеного права позивача щодо визначення розміру моральної шкоди. Надано час для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом двох днів (а.с.3).

09 січня 2017 року позивачкою отримана ухвала про залишення позову без руху, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.5).

20 січня 2017 року постановлено ухвалу про повернення позовної заяви позивачу як неподану (а.с.6).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з невиконання ухвали суду від 22 грудня 2016 року про залишення позовної заяви без руху.

З даним висновком погодитися не можна виходячи з наступного.

Законом України "Про судовий збір" визначено категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", при визначенні осіб, які звільняються від сплати судового збору, судам необхідно враховувати положення спеціальних законів, які регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

З урахуванням того, що позивач ОСОБА_4 звернулася до суду саме як споживач послуг з газопостачання ПАТ "Дніпрогаз", висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення останнього від сплати судового збору є хибним.

Висновки суду першої інстанції щодо не надання доказів на підтвердження доводів позовної заяви є передчасними.

Главою 2 ЦПК України врегульовані питання пов'язані з вимогами до позовної заяви та з етапами розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, між іншим, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та перелік доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як роз'яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов'язок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви є таким, що суперечить цивільному процесуальному законодавству.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм ЦПК України, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2017 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді