АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1315/17 Справа № 183/741/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» (далі ТОВ «Євролізинг Україна») про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, мотивуючи тим, що 24 квітня 2015 року між ним та ТОВ «Євролізинг Україна» укладено договір фінансового лізингу №Д01011, предметом якого був автомобіль марки "Suzuki Grand Vitara", який він отримав у своє користування після часткової сплати платежів 27 травня 2015 року, після чого продовжував здійснювати оплати, строк виплати повної вартості автомобіля визначено у договорі 60 місяців.

Вказував, що укладений договір є таким, що суперечить принципам добросовісності, а умови договору несправедливими та такими, що істотно порушують його права, оскільки під час укладання договору відповідач надав йому хибну, недостовірну інформацію щодо умов договору та надання послуг, що є істотними умовами договору.

Зазначав, що у договорі встановлена жорстока одностороння відповідальність лізингоодержувача; виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця, звужені обов'язки лізингодавця, передбачені законом.

Посилаючись на те, що згідно п.8.2 спірного договору вартість предмета лізингу складає 27.551 долар США 02 центи, що у гривневому еквіваленті становить 675.000 грн., в той час коли на сьогоднішній день аналогічні автомобілі відповідач продає за ціною 375.000 грн., договір за своєю природою є змішаним, нотаріально не посвідчений, а у відповідача взагалі відсутня ліцензія на право здійснення фінансових послуг, що є грубим порушенням його прав як споживача, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним/нікчемним договір фінансового лізингу №Д01011 від 24 квітня 2015 року та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з відповідача на його користь сплачені за договором кошти в загальній сумі 614.276 грн.34 коп. повернувши відповідачу предмет лізингу автомобіль марки "Suzuki Grand Vitara".

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_2 сплачені за договором фінансового лізингу №Д01011 від 24 квітня 2015 року грошові кошти в сумі 621.739 грн.47 коп. Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ТОВ «Євролізинг Україна» предмет лізингу за договором фінансового лізингу №Д01011 від 24 квітня 2015 року - автомобіль "Suzuki Grand Vitara", номер кузову/шасі/серійний номер JSAJTDA4V00341324, №двигуна J24B-1280517. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Євролізинг Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України).

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 24 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Євролізинг Україна» було укладено договір фінансового лізингу №Д01011, предметом якого був транспортний засіб автомобіль "Suzuki Grand Vitara", номер кузову/шасі/серійний номер JSAJTDA4V00341324, №двигуна J24B-1280517 (а.с.6-11).

На виконання умов договору фінансового лізингу позивач сплатив відповідачу: 24 квітня 2015 року авансовий платіж в розмірі 68.000 грн. (а.с.23), 28 квітня 2015 року авансовий платіж в розмірі 337.500 грн. (а.с.24), 06 травня 2015 року комісію за передачу предмету лізингу в розмірі 17.520 грн. (а.с.17), 27 травня 2015 року відшкодування витрат на реєстрацію предмету лізингу в розмірі 24.873 грн.11 коп. (а.с.20).

27 травня 2015 року сплатив відшкодування страхування ОСЦПВВНТЗ в розмірі 1.590 грн.45 коп. (а.с.19), 59.860 грн. відшкодування страхування предмета лізингу (а.с.14-16,85-88), 112.395 грн.91 коп. щомісячних лізингових платежів (а.с.27-32,36,38 зворот,41 зворот,89-94).

27 травня 2015 року за актом приймання-передачі відповідач передав позивачу предмет лізингу за договором фінансового лізингу №Д01011, а саме автомобіль марки "Suzuki Grand Vitara", номер кузову/шасі/серійний номер JSAJTDA4V00341324, №двигуна J24B-1280517 (а.с.21).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірним договором фактично забезпечено захист інтересів лише лізингодавця і свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов'язками сторін, несправедливі умови договору лізингу, які порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві, зазначив, що договір є недійсним в силу закону тобто нікчемним та вважав за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем грошові кошти, зобовязавши позивача повернути ТОВ «Євролізинг Україна» предмет лізингу - автомобіль.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг» (ч.2 ст.806 ЦК України та ч.1 ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Частиною 2 ст.806 ЦК України передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно ст.808 ЦК України якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним (ч.1 ст.227 ЦК України).

Доказів наявності у відповідача відповідної ліцензії для здійснення діяльності з надання фінансових послуг ні в суді першої, ні в апеляційній інстанції надано не було, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), що суперечить вимогам законодавства.

Згідно ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як встановлено судом, договір фінансового лізингу №Д01011, укладений між відповідачем ТОВ «Євролізинг Україна» та позивачем, нотаріально посвідчено не було.

Втім, колегія суддів позбавлена можливості задовольнити позовні вимоги викладені позивачем у уточненому позові, оскільки основні умови договору є виконаними, позивачу було передано предмет договору лізингу - автомобіль, який згідно акту приймання-передачі від 27 травня 2015 року було ним прийнято (а.с.21), та після чого позивач продовжував виконувати свою частину договору, здійснюючи платежі, та користуватися отриманим автомобілем (а.с.27-32).

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнена згода.

Статтею 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі визнання недійсним правочину, кожна сторона зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Так, наслідки недійсності правочину залежать від того, чи було його виконано. Якщо сторони не приступили до виконання правочину, то він не підлягає виконанню, тобто жодна із сторін не вправі вимагати його виконання. Якщо ж правочин виконано повністю або частково (передано майно, сплачені кошти), то наслідком має бути повернення кожною зі сторін недійсного правочину другій стороні в натурі всього, що вона одержала на його виконання.

08 вересня 2015 року відповідачем було укладено поліс добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №2/34, а позивач продовжував здійснювати платежі (а.с.33-42).

Будь-яка дія має вольовий аспект, тобто імперативно сформовану позицію на виникнення, зміну чи припинення прав.

Позивач мав намір отримати автомобіль, який був предметом договору лізингу, та який наразі перебуває у його користуванні з 27 травня 2015 року, тобто вже 20 місяців.

Автомобіль підлягає зносу та втраті товарної цінності, у звязку з чим суттєво знижується його ринкова вартість, а отже у позивача відсутня можливості повернути у тому ж вигляді отриманий ним 27 травня 2015 року на виконання умов договору фінансово лізингу автомобіль.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В своєму уточненому позові (а.с.73-77) позивач не ставить питання про відшкодування відповідачу вартості автомобіля, яким він користується, з урахуванням його зносу.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ч.2 ст.31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

На стадії розгляду справи у суді апеляційної інстанції позивач не може змінювати чи доповнювати позовні вимоги, а отже колегія суддів позбавлена можливості задовольнити його позов та зясувати при цьому ряд питань зокрема знос предмету фінансового лізингу.

Зясувавши обставини справи та давши належну правову оцінку зібраним доказам, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_3