Справа № 502/213/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Шевченківської сільської ради

про

встановлення факту належності та

визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 09.02.2016 року з позовною заявою до Шевченківської сільської ради про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що 20 грудня 2012 року помер чоловік позивача ОСОБА_3, який постійно на день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 3,38 га. розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 ОСОБА_2 відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_3 Спадщину, яка залишилася після спадкодавця, позивач, як спадкоємець за законом прийняв на підставі ст. 1269 ЦК України, тобто на підставі заяви поданої до нотаріальної контори. Кілійською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після померлого 20 грудня 2012 року ОСОБА_3 У державному акті на право приватної власності на землю, замість вірного прізвища «Колесніченко», помилково зазначено прізвище «Колісниченко». Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, позивачу було надано розяснення у якому приватний нотаріус розяснила, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя «Колісниченко Олександра Васильовича», замість вірного «Колесніченко Олександра Васильовича», що не підтверджує права власності спадкодавця та рекомендувала звернутись до суду. На підставі вищевказаного представник позивача просив суд встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю площею 3,38 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, належна спадкодавцю, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №047925, виданого Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області 18 червня 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 9 квітня 2004 року №195, зареєстрованого там же в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6540, ОСОБА_3, який помер 20 грудня 2012 року. Визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 3,38 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 20 грудня 2012 року.

Після відкриття провадження у справі представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Шевченківської сільської ради, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден у повному обсязі.

Зважаючи на те, всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за їх відсутності без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 408682 виданого 11.11.1977 р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 11.11.1977 року у Ленінському відділі ЗАГС м. Одеса, про що зроблено актовий запис за № 1393. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Колесніченко» /а.с. 7/.

З державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047925, виданого 18 червня 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 9 квітня 2004 року № 195, вбачається, що «Колісниченку Олександру Васильовичу» передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,38 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 9/.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 324502, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 499, ОСОБА_3, помер 20.12.2012 року /а.с. 5/.

З довідки наданої Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області за вих. № 288/02.01.23 від 07.02.2017 р. вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 20.12.2012 р., проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, (теперішня вул. ОСОБА_6), буд. 65 із 1985 року до дня смерті.

Згідно довідки наданої Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області за вих. № 287/02.01.23 від 07.02.2017 р. вбачається, що ОСОБА_3, на імя якого був виготовлений державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047925, виданий 18.06.2004 р. за № 6540 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 09.04.2004 р. № 195 та ОСОБА_3 (помер 20.12.2012 р. ), який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_6 є однією і тією ж людиною.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі наданого Кілійською районною державною нотаріальною конторою виданого 19.06.2013 р. вбачається, що спадкову справу зареєстровано 19.06.2013 р. за номером у спадковому реєстрі 54631909, спадкодавцем є ОСОБА_3.

Відповідно повідомлення приватного нотаріуса Кілійського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 за вих. № 83/01-16 від 06.02.2017 року встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_7, не підтверджує права власності ОСОБА_7 на вказане майно, що не підтверджує факт належності земельної ділянки спадкодавцю та рекомендувано вирішити це питання у судовому порядку.

Згідно інформаційної довідки відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 46871303 від 23.02.2017 р. сформованої приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3, 20.12.2012 р., було заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 54631909 від 19.06.2013 р. та 20.02.2017 р. видано свідоцтво про право на спадщину з номером у спадковому реєстрі 60266476.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт належності правовстановлюючого документа спадкодавцю, задовольняє зазначену вимогу.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно до ч. 1 ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як зазначено в ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 20.12.2012 року, фактично прийняла спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_7, державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047925, виданого 18 червня 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 9 квітня 2004 року № 195, «Колісниченку Олександру Васильовичу».

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 3,38 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 20 грудня 2012 року. належну спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047925, виданого 18 червня 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 9 квітня 2004 року № 195.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_8