Головуючий суду 1 інстанції - Журавель Т.С.
Доповідач - Орлов І.В.
Провадження № 22ц/782/264/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Коновалової В.А., Коротенка Є.В.

за участю секретаря : Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Український інноваційний банк» про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою її представником - ОСОБА_3 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 лютого 2017 року про передачу справи на розгляд іншому суду, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 лютого 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (далі позивачка) до ПАТ «Український інноваційний банк» (далі ПАТ «Укрінбанк» або відповідач) про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів передано на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 2 частини 1 статті 116 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, просив: ухвалу від 24 лютого 2017 року скасувати, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Передаючи справу до іншого суду, Сєвєродонецький міський суд виходив з того, що на спірні правовідносини поширюються встановлені статтею 114 ЦПК України правила виключної підсудності. Оскільки предмет іпотеки - об'єкт незавершеного будівництва знаходиться у Києво-Святошинському районі Київської області, позов ОСОБА_2 має розглядатися Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Апеляційний суд з таким висновком місцевого суду погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 2 статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

27 грудня 2016 року ОСОБА_2 подала до Сєвєродонецького міського суду позовну заяву, в якій об'єднала дві заявлені до відповідача вимоги: 1) про визнання недійсним Кредитного договору № 4761 від 22 вересня 2011 року, що був укладений між ПАТ «Укрінбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рітон»; 2) про визнання недійсним Іпотечного договору від 20 липня 2012 року з урахуванням наступних змін та доповнень, що був укладений між позивачкою, як іпотекодавцем та ПАТ «Укрінбанк», як іпотекодержателем.

28 грудня 2016 року місцевий суд відкрив провадження у справі. Ухвалою від 24 лютого 2017 року справу за позовом ОСОБА_2 передано на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Відповідно до частини 2 статті 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Відповідно до частини 1 статті 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до частини 1статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

На першу вимогу позивачки про визнання недійсним кредитного договору поширюються встановлені статтею 109 ЦПК України правила загально підсудності. Разом з тим друга позовна вимога - про визнання недійсним Іпотечного договору (договору застави нерухомого майна), є такою, що виникає з приводу нерухомого майна. Для таких позовів, відповідно до частини 1 статті 114 ЦПК України встановлено виключну підсудність, правила якої у разі пред'явлення кількох пов'язаних між собою вимог, є приоритетними для визначення місця розгляду спору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Апеляційний суд вважає, що викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що заявлений позов стосується договірних правовідносин, а не заставного майна є помилковими. Висновок місцевого суду про передачу справи за позовом ОСОБА_2 до Києво-Святошинського районного суду Київської області є правильним.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 лютого 2017 року постановлено з додержанням вимог процесуального закону, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, поданої її представником - ОСОБА_3 немає.

Керуючись статтями 303, 307, 312-315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та окремому касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: