АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2877/17 Головуючий 1 інст. Мішуровська С.Т.
Справа № 629/329/17 Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року про відмову у забезпечені позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 21118,20 грн. за укладеним 17.12.2012 року між ними кредитним договором, а також сплаченого судового збору.

Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк».

06 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_4, а саме на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 81,5 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., який розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Перевозного, буд. 50, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2017 в задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки ч.2 ст. 151 ЦПК України не вимагає від заявника, в разі накладення арешту на майно, надавати суду оцінку цього майна чи інші докази, що свідчать про вартість майна.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України виділені матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів співмірності застосування вказаних ним заходів забезпечення позову до вартості належного відповідачу майна.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам ст.ст.151-154 ЦПК України, обставинам справи та підтверджується доказами, що містяться у виділених матеріалах, наданими до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У п. 6 цієї постанови зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитним договором від 17.12.2012 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, станом на 31.10.2016 року останній має заборгованість в сумі 21 118,20 гривень.

Як вбачається з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 27.09.2016 року ОСОБА_4 на праві власності належить ? частина житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська обл., м. Лозава, вул. Перевозного, буд. 50, загальна вартість якого складає 79 517 гривень.

Таким чином, вартість ? частини спірного житлового будинку складає 39 758,50 гривень, що майже в двічі перевищує вартість заявлених позовних вимог.

Суд першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини та вимоги процесуального закону щодо адекватності вимог позову заходам забезпечення позову майнового характеру, надав належну оцінку доводам позивача, та дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням того, що вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України порушуватиме принцип співмірності заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі не наведені докази того, що не застосування судом забезпечення позову може призвести до будь-яких незворотних негативних наслідків для позивача.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» є необгрунтованими та не спростовують висновків районного суду.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, що у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 , 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: