Справа № 522/4791/16-ц
Провадження № 2/522/5448/17
03 квітня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
судді -Тарасова А.В.
за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,
розглянувши в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та його скасування,-
До Приморського районного суду м. Одеси 21.03.2016 року звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що її покійному чоловіку належала згідно свідоцтва про право на спадщину за законом квартира АДРЕСА_1. Однак, 17.03.2016 року їй стало відомо, що 02.02.2016 року вказану квартиру невідомо яким чином було відчужено на користь ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу. Оскільки чоловік позивача та власник квартири, ОСОБА_3 помер 01.09.2015 року та не укладав договору купівлі-продажу, зазначений договір вчинено третіми особами з порушенням вимог законодавства, що порушує права позивача як спадкоємиці, у звязку з чим позивач звернулась до суду із заявою про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 12.08.1976 року між ОСОБА_3 та позивачем було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №370469.
Згідно свідоцтва про право на спадщину від 22.12.1995 року, виданого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_3 належить 1/6 частина квартири АДРЕСА_1.
01.09.2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №432910, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції. Як зазначила позивач, вона як спадкоємиця першої черги, проживала із чоловіком на день його смерті та фактично прийняла спадщину, до складу якої увійшла і 1/6 частина квартири АДРЕСА_1.
Однак, з інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності від 17.03.2016 року вбачається, що зазначена квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.02.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5
Однак, під час судового розгляду справи, судом встановлено наявність ознак підроблення правовстановлюючих документів та подання неправдивих відомостей під час укладення спірного договору купівлі-продажу. Так, в матеріалах витребуваної судом спадкової справи №7/95 щодо майна померлого 24.01.1995 року ОСОБА_8 міститься відповідь КП «БТІ» ОМР №464931.72 від 09.12.2015 року, з якої вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано: 1/6 частина квартири за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району від 13.08.1993 року №0186, зареєстровано від 29.09.1993 року; 2/3 частини квартири за ОСОБА_9 на підставі договору дарування, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 17.06.1996 року за №4-1383, зареєстровано від 20.06.1996 року; 1/6 частина квартири за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 22.12.1995 року за №1-9878, зареєстровано 14.05.1998 року.
Враховуючи встановлені обставини, суд констатує, що на час укладення спірного договору ОСОБА_6 не був власником квартири та не мав жодного права на її продаж.
Так, згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Враховуючи положення ч.1 ст. 658 ЦК України, суд зазначає, що право продажу товару ( в даному випадку квартири) належить виключно власнику, який у встановленому законом порядку набув права власності на майно, яке передається за договором.
Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Разом з тим, суд зазначає, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ст. 230 ЦК України, як на підставу недійсності правочину, однак, судом встановлено, що оспорюваний договір є недійсним в силу положень ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, що не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки, згідно п.4 ч.1 ст.214 ЦПК України, саме суд під час ухвалення рішення вирішує яка правова норма підлягає застосуванню до правовідносин, що склались.
Вирішуючи справу по суті, суд зазначає, що належним способом захисту права в ситуації, що склалась, є саме визнання правочину недійсним, що не передбачає подальшого його скасування.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 206, 212- 214 ЦПК України, ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та його скасування задовольнити.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №28 за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 4, укладений 02.02.2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №109.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Приморського районного суду м. Одеси протягом 10-ти днів, після отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя А.В. Тарасов