АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 663/2302/16-ц Головуючий в І інстанції: Пухальський С.В.
Номер провадження: №22-ц/791/336/17 Доповідач - Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кутурланової О.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Майданіка В.В.

секретар Чертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою, яку подав ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус Скадовського нотаріального округу Сисак Дмитро Петрович, про продовження строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус Скадовського нотаріального округу Сисак Дмитро Петрович, про продовження строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_5. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 були його дружина ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Однак позивач після відкриття спадщини до нотаріальної контори за прийняттям спадщини не звертався, оскільки отримав частину рухомих речей, шляхом вступу в управління спадковим майном, належних його батькові. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_6, після чого позивач дізнався, що вона заповіла будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, у зв'язку з чим у вересні 2015 року позивач звернувся з позовом про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, як спадкоємця, який фактично вступив в управління спадковим майном, вважаючи, що житловий будинок за життя його батька належав на праві власності останньому. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 12 травня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області, в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Позивач вказав, що в ході розгляду справи дізнався про існування рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19 березня 2009 року, залишеного без змін ухвалою Верховного суду України від 22 жовтня 2009 року, яким за ОСОБА_6 визнано право власності на ? частину вказаного вище житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, а на іншу ? частину як частку в спільному майні подружжя. ОСОБА_2 зазначив, що з суті судових рішень слідує, що за життя, померлий батько 09 серпня 2002 року уклав договір купівлі-продажу спірного житлового будинку з ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_5, його дружина в 2004 році звернулася до суду про визнання за нею права власності на спірний житловий будинок. Таким чином, на момент смерті батько позивача не був власником вказаного житлового будинку, а отже житловий будинок по АДРЕСА_1 не входив до складу спадщини. Позивач наголосив, що йому не було відомо про звернення до суду ОСОБА_6 та про рішення щодо визнання за нею права власності на житловий будинок. Померла дружина батька не залучила його, як спадкоємця першої черги до участі у справі, стороною чиї права та інтереси можуть бути порушені.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті батька, як такий, що пропущений з поважних причин.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2016 рокув задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус Скадовського нотаріального округу Сисак Д.П., про продовження строку для прийняття спадщини - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, прийнятим на підставі неповно з'ясованих обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 (а. с. 6).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 29 грудня 1973 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 11 жовтня 2016 року вбачається, що після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася (а.с. 29).

Свідоцтвом про смерть підтверджується, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 8).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19 березня 2009 року, під час перебування у шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зведено будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 який був оформлений на ОСОБА_5 09 серпня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області Вербовським В.М. у реєстрі за № 2752, який вказаним рішенням апеляційного суду визнано недійсним та за ОСОБА_6 було визнано право на ? частину житлового будинку в силу положень ст.22 КпШС України та на іншу ? частину цього ж будинку в порядку спадкування за законом на підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки ОСОБА_6 проживала і по час ухвалення рішення у вказаному будинку та прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном.

У своєму рішенні суд першої інстанції визначив, що наведені позивачем причини пропуску ним строку для прийняття спадщини не є поважними, а обізнаність чи необізнаність спадкоємця про належність майна спадкодавцю чи визнання недійсним правочину, яким відчужене майно спадкодавця після смерті останнього, не обмежує права спадкоємця, який бажає прийняти спадщину на подання відповідної заяви в строк передбачений законом й будь-яких перешкод у позивача для вчинення вказаної дії з моменту відкриття спадщини не встановлено. З чим погоджується колегія суддів на підставі наступного.

Згідно з ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, який діяв до 1 січня 2004 року, тобто на час виникнення правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У даному випадку таким часом є ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майно; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР визначено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ст. 550 ЦК УРСР можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини та ці обставини визнані судом поважними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що відсутність спадкового майна на момент смерті його батька позбавила його сенсу звертатися з заявою на його отримання, підлягають відхиленню, оскільки вказану причину не можна визнати пов'язаною з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, з огляду на те, що ОСОБА_2 мав реальну можливість подати заяву про прийняття спадщини, оскільки сам позивач зазначав, що у його батька було інше рухоме майно, а отже спадкова маса не була відсутньою. Також, суд апеляційної інстанції приймає до уваги правову позицію Верховного суду України по справі № 6-85цс12 на підставі ст. 360-7 ЦПК України, в якій йдеться про те, що якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються, у даному випадку - ч.1 ст. 550 ЦК УРСР.

Слід звернути увагу на те, що як зазначав сам позивач, він не звертався до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, так як вважав, що набув спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 12 травня 2016 року, яке набрало законної сили, встановлено, що отримання спадщини позивачем шляхом отримання майна в оперативне управління ним не доведено та не знайшло свого підтвердження.

Не менш суттєвою обставиною є те, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 19 березня 2009 року було визнано ? частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом на підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР за ОСОБА_6, таким чином існує рішення суду, яке набрало законної сили та яким спадкоємцем за законом померлого ОСОБА_2 було визначено його дружину ОСОБА_6, яка набула права спадкування шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, якими позивач обґрунтовує причин пропуску строку на звернення до державної нотаріальній контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, не є такими, які можна вважати поважними, а саме такими, що перешкоджали спадкоємцю вчинити такі дії.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які ґрунтуються на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а також дослідженням всіх обставин, що мають значення для справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: Н.В. Орловська

В.В. Майданік