Ухвала іменем україни
19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

КарпенкоС.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Палац спорту», третя особа - Міністерство молоді та спорту України, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 січня 2014 року між ним та державним концерном «Спортивні арени України» в особі генерального директора Сімака С.В., за попереднім погодженням з Кабінетом Міністрів України, був укладений контракт з керівником державного підприємства «Палац спорту» відповідно до статуту підприємства, після чого у нього виникли трудові відносини з державним концерном «Спортивні арени України». 13 січня 2014 року Міністерством молоді та спорту України було видано наказ № 7-к/тр «Про призначення ОСОБА_3 директором державного підприємства «Палац спорту» (далі - ДП «Палац спорту»).

Зазначав, що 16 вересня 2014 року йому стало відомо, що його звільнено з роботи з 11 вересня 2014 року, а 12 вересня 2014 року іншу особу було призначено виконуючим обов'язки директора ДП «Палац спорту». Також йому стало відомо, що наказом від 11 липня 2014 року його було звільнено з посади директора ДП «Палац спорту» з 12 липня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту та 14 липня 2014 року його призначено виконуючим обов'язки директора цього підприємства.

Вказував, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2015 року, задоволено його позов та скасовано наказ Міністерства молоді та спорту України від 11 липня 2014 року № 215-к/тр про його звільнення з посади директора ДП «Палац спорту» з 12 липня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 13 січня 2014 року згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України, скасовано наказ Міністерства молоді та спорту України від 14 липня 2014 року № 217-к/тр про призначення за його згодою виконуючим обов'язки директора ДП «Палац спорту» з 14 липня 2014 року, скасовано наказ Міністерства молоді та спорту України від 11 вересня 2014 року № 311-к/тр про виконуючого обов'язки директора ДП «Палац спорту» та поновлено його на роботі на посаді директора ДП «Палац спорту» з 12 липня 2014 року. Допущено негайне виконання рішення суду про поновлення його на роботі. Однак рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року та ухвала апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2015 року скасовані та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні його позову про скасування наказу та поновлення на роботі відмовлено.

Позивач вказував, що на час звернення до суду з даним позовом відповідачем не видано йому належно оформлену трудову книжку і не проведено з ним розрахунку у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, хоча до 16 липня 2015 року він продовжував працювати на посаді директора ДП «Палац спорту» та йому нараховувалась і виплачувалась заробітна плата по 15 липня 2015 року.

З урахуванням наведеного позивач просив стягнути з ДП «Палац спорту» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2015 року по 16 травня 2016 року у розмірі 122 259 грн 40 коп, а також компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 29 691 грн 52 коп.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ДП «Палац спорту» на користь ОСОБА_3 119 105 грн 28 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із затримкою видачі трудової книжки. В решті позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення із ДП «Палац спорту» компенсації за невикористані дні щорічної відпустки залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року рішення Богуславського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ДП «Палац спорту», третя особа - Міністерство молоді та спорту України, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року ОСОБА_3 не був поновлений на роботі, однак відповідачем з 11 вересня 2014 року по 15 липня 2015 року йому нараховувалась та виплачувалась заробітна плата. Наказом відповідача від 13 травня 2016 року № 18-к ОСОБА_3 увільнено від виконання обов'язків директора ДП «Палац спорту» з 11 вересня 2014 року, а 16 травня 2016 року його було повідомлено про необхідність отримання трудової книжки. Оскільки відповідач не надав доказів про повідомлення позивача до 13 травня 2016 року про необхідність отримання трудової книжки, то суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки за період з 16 липня 2015 року по 17 травня 2016 року.

Скасовуючи в частині рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно з наказом від 09 червня 2011 року № 3 ОСОБА_3 призначено на посаду заступника директора ДП «Палац спорту» з операційної діяльності.

Відповідно до наказу від 11 листопада 2011 року № 78 ОСОБА_3 приступив до виконання обов'язків директора ДП «Палац спорту».

13 січня 2014 року між ОСОБА_3 та державним концерном «Спортивні арени України» укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_3 призначено на посаду директора ДП «Палац спорту», яке входить до складу концерну та належить до сфери управління Міністерства молоді та спорту України, строком на шість місяців (а. с. 4-7).

Згідно з п. 5.2 вказаного контракту він припиняється: а) після закінчення терміну дії контракту; б) за угодою сторін; в) до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 5.3 і 5.4 цього контракту; г) з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом.

Відповідно до п. 5.6 контракту за два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін.

Відповідно до додаткової угоди від 23 травня 2014 року № 2 до вказаного контракту внесено зміни до п. 6.1 розділу 6, зокрема вказано, що контракт діє з 13 січня по 12 липня 2014 року (а. с. 11).

Наказом Міністерства молоді та спорту України від 13 січня 2014 року № 7-к/тр ОСОБА_3 призначено на посаду директора ДП «Палац спорту» з 13 січня 2014 року за контрактом (а. с. 12).

Згідно з наказом Міністерства молоді та спорту України від 11 липня 2014 року № 215-к/тр ОСОБА_3 звільнено з посади директора ДП «Палац спорту» з 12 липня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 13 січня 2014 року відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України (а. с. 13).

Відповідно до наказу Міністерства молоді та спорту України від 14 липня 2014 року № 217-к/тр ОСОБА_3 за його згодою призначено виконуючим обов'язки директора ДП «Палац спорту» з 14 липня 2014 року (а.с. 14).

Наказом Міністерства молоді та спорту України від 11 вересня 2014 року № 311-к/тр ОСОБА_3 звільнено від виконання обов'язків директора ДП «Палац спорту» з 11 вересня 2014 року. Призначено ОСОБА_6 за його згодою виконуючим обов'язків директора ДП «Палац спорту» з 12 вересня 2014 року до призначення керівника (а.с. 15).

Cудом встановлено, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено та скасовано наказ Міністерства молоді та спорту України від 11 липня 2014 року № 215-к/тр про його звільнення з посади директора ДП «Палац спорту» з 12 липня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 13 січня 2014 року згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України; скасовано наказ Міністерства молоді та спорту України від 14 липня 2014 року № 217-к/тр про його призначення за його згодою виконуючим обов'язки директора ДП «Палац спорту» з 14 липня 2014 року; скасовано наказ Міністерства молоді та спорту України від 11 вересня 2014 року № 311-к/тр про виконуючого обов'язки директора ДП «Палац спорту». Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора ДП «Палац спорту» з 12 липня 2014 року (а. с. 17-22).

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року скасовано рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року і ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2015 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 про скасування наказів та поновлення на роботі (а. с. 23-25).

На виконання рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року ОСОБА_3 не був поновлений на роботі та відповідачем не був виданий відповідний наказ, однак відповідачем з 11 вересня 2014 року по 15 липня 2015 року нараховувалась та виплачувалась позивачу заробітна плата, про що свідчить довідка відповідача від 30 травня 2016 року (а. с. 48).

Наказом ДП «Палац спорту» від 13 травня 2016 року № 18-к ОСОБА_3 увільнено від виконання обов'язків директора ДП «Палац спорту» з 11 вересня 2014 року. Цим же наказом дано розпорядження відділу бухгалтерського обліку та звітності здійснити взаєморозрахунок зі ОСОБА_3 із врахуванням необхідності виплатити компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за період роботи з 09 червня 2011 року по 11 вересня 2014 року в кількості 48 календарних днів за надмірно нарахованих та сплачених ДП «Палац спорту» коштів заробітної плати ОСОБА_3 за період розгляду справи за позовом ОСОБА_3 у судах, а саме з 11 вересня 2014 року по 15 липня 2015 року (а. с. 40) :

Матеріали справи не містять даних про те, що вказаний наказ від 13 травня 2016 року № 18-к скасований, і таких доказів позивачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вини власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки.

Відповідно до п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Листом ДП «Палац спорту» від 13 травня 2016 року позивачу повідомлено про необхідність прибути до сектора з кадрової роботи ДП «Палац спорту» для ознайомлення з наказом про увільнення та отримання трудової книжки (а. с. 72).

17 травня 2016 року вказаний лист був отриманий представником ОСОБА_3 що підтверджується даними експрес-накладної «Нової пошти» № 1030 (а. с. 73-76).

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалюючи нове рішення в цій частині, на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки позивача увільнено від виконання обов'язків директора ДП «Палац спорту» наказом ДП «Палац спорту» від 13 травня 2016 року та того ж дня (13 травня 2016 року) відповідачем надіслано йому повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем дотримано вимоги трудового законодавства щодо повідомлення позивача про необхідність отримання трудової книжки при його звільненні.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в апеляційному порядку не переглядалося, тому, враховуючи межі розгляду справи судом касаційної інстанції, у частині, що не оскаржена, законність та обґрунтованість ухвалених судами рішень колегія суддів не перевіряє.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова С.О. Карпенко Г.І. Мостова