Провадження № 2/520/1643/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі- Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири №72 у будинку № 17 по пр.-т Маршала Жукова у м.Одесі за заповітом від 17.10.2007 року, зареєстрованому в спадковому реєстрі України 17.10.2007 року за №43278455 відповідно витягу зі Спадкового реєстру України за № 11410134 від 17.10.2007 року після смерті ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 03.09.2008 року.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а також розглядати справу за її відсутністю на підставі документів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_2 до суду надав заяву в якій з позовом погодився на заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ЩЗ №045208 виданого 29.10.1965 року Консульським відділом посольства СРСР НДР ( а.с. 6). При укладенні шлюбу з ОСОБА_4, 02.03.1985 року, позивачка змінила прізвище з «Степанова» на «Горб», що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 388785 виданим Палацом урочистих подій м.Одеси ( а.с.6 оборот).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.02.1994 року виданого на підставі розпорядження органу приватизації №35523 від 02.02.1994 року матері позивачки ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 належить на власності квартира АДРЕСА_1 ( пр.-т Маршала Жукова) у м.Одесі ( а.с. 9,10).

03.09.2008 року ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії ІІІ-АК №513850 видане відділом державної реєстрації актів громадянського стану про смерть 2 Комітету по справам РАГС Уряду ОСОБА_5 ( а.с. 8).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири №72 у будинку №17 по пр.-т Маршала Жукова у м.Одесі. За життя, ОСОБА_3 склала заповіт, яким належну їй частину квартири заповіла дочці ОСОБА_1. Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері, оскільки відповідач чоловік померлої та батько позивачки, відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини, про що свідчить його заява, посвідчена нотаріусом нотаріального округу ОСОБА_5 Рассошко ( а.с. 8 оборот).

Позивачка звернулась з приводу оформлення спадкових прав до нотаріуса, після спливу відповідного строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки батько не міг визначитись зі своїми спадковим правами, та на своє звернення отримала відмову та рекомендації звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд, за наявності належних доказів, вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №72 у будинку №17 по пр.-т Маршала Жукова у м.Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1223, 1258, 1261, 1270 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири №72 у будинку № 17 по пр.-т Маршала Жукова у м.Одесі за заповітом від 17.10.2007 року, зареєстрованому в спадковому реєстрі України 17.10.2007 року за №43278455 відповідно витягу зі Спадкового реєстру України за № 11410134 від 17.10.2007 року після смерті ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 03.09.2008 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.