20.02.2017 227/442/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі :

головуючого судді - Корнєєвої В.В.

при секретарі - Заварзіній Я.С.

за участю заявниці -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року у місті Донецьк помер її дядько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Заявниця звернулася з письмовою заявою до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з питання оформлення свідоцтва про смерть ОСОБА_2, однак їй було відмовлено оскільки на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеної наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка із подальшою реалізацією свого права на спадщину, що залишилась після його смерті. Заявниця просить встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року в місті Донецьк Донецької області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Осінники Кемеровської області,Російської федерації.

Представник заінтересованої особи Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують (а.с.33).Представник заінтересованої особи Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просить винести на розсуд суду(а.с.31-32)

Заявниця ОСОБА_1, допитана за її клопотанням в судовому засіданні як свідок, суду показала, що є племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м.Донецьку Донецької області ОСОБА_2 ЇЇ дядько як тимчасово переміщена особа проживав разом із нею в м.Добропілля , але в березні 2016 року йому було повідомлено, що його будинок в м.Донецьку було розбито і він поїхав в м.Донецьк, після чого захворів та помер в м.Донецьку ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Померлого дядьку ОСОБА_2 поховано на кладовищі " Петровське-1" в м.Донецьк.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що заявниця є її донькою, а померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2 є її рідним братом. ОСОБА_2 дійсно в березні 2016 року повернувся в м.Донецьк , де захворів і помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, поховано брата на кладовищі " Петровське-1" м.Донецьк.

Суд, заслухавши заявницю,свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є племінницею померлого ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2, виданого 01.11.1955 р. Осінниковським міськ. бюро РАЦС, Кемеровської області, актовий запис № 2041 від 01.11.1955 р.( батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6) (а.с. 15), копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3, виданого 31.03.1958 р. Осінниковським міськ. РАЦС, Кемеровської області, актовий запис № 504 від 31.03.1958 р.,( батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6) (а.с. 15). Відповідно до копії свідоцтва про укладання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, виданого Палацем щастя м. Донецьк, відповідний актовий запис № 1713 від 22.07.1977 р., прізвище "Вершина" було змінено на «ОСОБА_3» (а.с.16).Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_4, виданого 07.06.1978 р. Кіровським відділом РАЦС м. Донецька, актовий запис № 896 від 07.06.1978 р., її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 17). Внаслідок укладання шлюбу з ОСОБА_9 , який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, відповідний актовий запис № 920 від 21.12.2012 р., прізвище" ОСОБА_3" було змінено на «ОСОБА_1» (а.с.18). Таким чином, заявниця є рідною племінницею ОСОБА_2

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 19.07.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії ДНР № 047643, виданого Петровським відділом ЗАЦС м. Донецька ДРПМЮ ДНР 16.12.2016 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року в Петровському районі м. Донецька, про що складено відповідний актовий запис № 1079 від 16.12.2016 року (а.с. 14, 27). Згідно довідки про причину смерті ОСОБА_2 помер з причини набряку легенів та набряку головного мозку, атеросклеротична хвороба серця (а.с. 12, 26).Відповідно до свідоцтва про поховання ОСОБА_2 поховано 17.12.2016 року на кладовище Петровське-1, розташованому в м. Донецьк, вул. Електровозна (а.с. 13, 28). Як вбачається із наданих заявником фотографій дійсно було захоронено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 20-22).

Відповідно до п. 8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом встановлено, що заявниця раніше зверталася до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який своїм листом № 15.32-204 від 09.02.2017 р. відмовив їй у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки нею для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024 (а.с. 19).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Судом встановлено, що заявниця є племінницею померлого ОСОБА_2

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року" Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII( з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Під час розгляду питання про встановлення факту смерті ОСОБА_2 суд вважає за необхідне прийняти до уваги надане свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті, свідоцтво про поховання оскільки інформація, яка міститься в них підтверджується іншими доказами про справі, які були дослідженні в судовому засіданні,зокрема фотографіями, показаннями ОСОБА_1, ОСОБА_3

На підставі викладеного, з урахування того, що заінтересовані особи Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не заперечують проти задоволення заяви ОСОБА_1, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть та оформити спадщину.

Керуючись ст. ст.234, 251-256, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Осінники, Кемеровської області,Російської Федерації, проживаючого на час смерті в АДРЕСА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Донецьк, Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копію судового рішення видати особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення рішення.

20.02.17Суддя В.В. Корнєєва