АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-1522/07 Головуючий суддя І інстанції Нечипоренко І. М.
Провадження № 22-ц/790/806/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: визнання права власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря: Пашнєвої Ю.Є., Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області, ОСОБА_4, про визнання рішення, свідоцтв про право власності та про право на спадщину недійсними, визнання права власності, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2016 року,-

встановила:

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням зборів членів колгоспу ім.. Сталіна від 15 червня 1961 року її рідному брату ОСОБА_5 для будівництва житлового будинку було виділено земельну ділянку площею 0,07 га за адресою: смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, вул. 1-го Травня 22. На вказаній земельній ділянці ОСОБА_5, нею та її чоловіком було побудовано житловий будинок, в якому вона постійно проживає з 1962 року. 16 квітня 1998 року ОСОБА_6 помер. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області № 65 від 14 квітня 1999 було надано дозвіл на оформлення права особистої власності в цілому на жилий будинок № 22 по вул. 1-го Травня в смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області на ім`я ОСОБА_7, того ж дня видано відповідне свідоцтво, а 14 травня 1999 року Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. Посилаючись на те, що вищевказаним рішенням з видачею свідоцтв порушено її право власності та спадкування, ОСОБА_1 просила визнати недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області № 65 від 14 травня 1999 року, визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане 14 травня 1999 року на ім'я ОСОБА_5; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 14 травня 1999 року, видане на ім'я ОСОБА_2; визнати за нею та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частини житлового будинку № 22 по вул. 1-го Травня в с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2016 року позов задоволено частково. Визнано незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області № 65 від 14 квітня 1999 року, визнано недійсними свідоцтво про право власності на житловий будинок № 22 по вул. 1-го Травня в с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, видане ОСОБА_3 селищною радою Дергачівського району Харківської області 14 квітня 1999 року, а також свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14 травня 1999 року Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування скарги зазначила, що позов до нею предявлено після спливу строку позовної давності, оскільки про прийняття виконавчим комітетом оскаржуваного рішення та про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 дізналася у 1999 році, а з позовом вона звернулася до суду лише у 2007 році.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в звязку зі смертю 16 квітня 1998 року ОСОБА_5, виконавчий комітет ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області не мав повноважень щодо прийняття рішення про визнання права власності за вказаною особою, а тому вказане рішення є незаконним, видане на його підставі свідоцтво про право власності, а також свідоцтва про право на спадщини недійсними.

Колегія суддів погоджується із висновками виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням загальних зборів членів колгоспу імені ОСОБА_3 сільської ради Дергачівського району від 15 липня 1961 року ОСОБА_5 було виділено під забудову земельну ділянку № 22 по вул. 1-го Травня в смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, на якому в період 1961 1966 років було побудовано житловий будинок.

16 квітня 1998 року ОСОБА_6 помер.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області № 65 14 квітня 1999 було дозволено оформити право особистої власності на жилий будинок № 22 по вул. 1-го Травня, 22 в смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області на ім`я ОСОБА_7, того ж дня видано відповідне свідоцтво.

14 травня 1999 року Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок № 22 по вул. 1-го Травня в селищі Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, який належав її батьку ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого ОСОБА_3 селищною радою Дергачівського району Харківської області 14 квітня 1999 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, здатність мати цивільні права і обов'язки виникає в момент народження громадянина і припиняється зі смертю.

Оскільки на час прийняття ОСОБА_3 селищною радою Дергачівського району Харківської області рішення про надання права на оформлення права власності і видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок правоздатність ОСОБА_5 припинилась, колегія суддів погоджується із висновком суду про наявність підстав для визнання вказаного рішення незаконним, свідоцтва про право власності недійсним, а також про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, до складу якої після смерті ОСОБА_5 спірний житловий будинок за таких обставин не увійшов.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Колегія суддів погоджується з тим, що позов ОСОБА_1 предявлено в межах строку позовної давності, оскільки будь-яких доказів про те, що позивач довідалася або могла довідатися про порушення свого права до 06 липня 2004 року, ОСОБА_2 не надано і матеріали справи не містять. Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що з 1962 року проживає в частині спірного будинку з окремим входом, яку увесь цей час вважала своєю власністю.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на ? частину житлового будинку рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому його законність та обґрунтованість в апеляційному порядку не перевірялась.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді