Справа № 141/144/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Слісарчука О.М.

за участю секретаря Ставничого С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Оратів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, у відсутність сторін, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяви, щоб справу розглянули без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.07.2011 року ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3.

Відповідно до довідки №59 від 06.02.2017 року виданої виконавчим комітетом Оратівської сільської ради Оратівського району Вінницької області згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок НОМЕР_3 житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року належав ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Рік забудови житлового будинку 1965 рік. Будинок під арештом та заставою не перебуває.

Відповідно до довідки №335 від 20.12.2016 року виданої виконавчим комітетом Оратівської сільської ради Оратівського району Вінницької області станом на 15.04.1991 року в житловому будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала ОСОБА_3.

Згідно заповіту від 20.08.2003 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Оратівської сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №126 ОСОБА_3 все своє майно заповідає дочці ОСОБА_5. заповіт не змінено і не скасовано.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 27.10.2011 року Оратівській державній нотаріальній конторі посвідченої секретарем виконавчого комітету Оратівської сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_4 та зареєстрованої в реєстрі за №127 ОСОБА_5 приймає спадщину після смерті матері ОСОБА_3, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до посвідки про народження від 04.04.1946 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 22.01.1974 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 10.11.1967 року одружились, після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7.

Відповідно до договору-розписки від 30.04.2016 року укладеної в с. Оратів відповідач ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 15000 грн. від позивача ОСОБА_1 за проданий нею житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, який вона успадкувала за заповітом. Відповідач ОСОБА_2 передала позивачу ОСОБА_1 ключі від будинку, господарських будівель та споруд, дала дозвіл на користування земельною ділянкою, передала всі правовстановлюючі документи необхідні для подальшого оформлення купівлі-продажу. Претензій до нього не має.

23.01.2017 року Гайсинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки про склад сім'ї №336 від 20.12.2016 року виданої виконавчим комітетом Оратівської сільської ради Оратівського району Вінницької області в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживають без реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3

На даний час позивач ОСОБА_1 в свою чергу у зв'язку з самостійно не може оформити право власності на вказане нерухоме майно, що перешкоджає їй здійснювати своє право власності на фактично належне їй нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 234 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи те, що встановлення відповідного факту пов'язане з подальшим вирішенням спору про право, зокрема права позивача ОСОБА_1 на нерухоме майно, суд вважає, що справу слід вирішувати в позовному провадженні.

Згідно приписів ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Позивач ОСОБА_1 оплатила вартість придбаного нерухомого майна, а відповідач ОСОБА_9 написали розписку від 30.04.2016 року про отримання коштів. В подальшому відповідач ОСОБА_2 пообіцяла переоформити документи на житловий будинок з погосподарськими будівлями нотаріально, проте на даний час на неодноразові звернення позивача оформити нотаріально договір купівлі-продажу ухиляється. Таким чином, встановлено, що позивач ОСОБА_1 виконала умови договору, оплативши вартість придбаного майна, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до цивільного законодавства, однією із умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Суд може застосувати до правовідносин сторін ч.2 ст.220 ЦК України, відповідно до якої у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, так як по укладеному між сторонами договору відбулося часткове його виконання.

За таких обставин, суд вважає, що необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме укладення між ОСОБА_1, як покупцем, і ОСОБА_2, як продавцем 30.04.2016 року договору купівлі-продажу за ціною 15000 грн. 00 коп. житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно.

На підставі ст.ст. 16, 346, 202, 328, 334 ЦК України, керуючись ст.ст. 1, 3, 60, 130, 174-175, 208, 209, 212- 215, 234, 256, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт укладення між ОСОБА_1, як покупцем, та ОСОБА_2, як продавцем 30.04.2016 року договору купівлі-продажу за ціною 15000 грн. 00 коп. житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку придбання за договором купівлі-продажу від 30.04.2016 року між ОСОБА_1, як покупцем, та ОСОБА_2, як продавцем.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області.

СУДДЯ О.М. Слісарчук