АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/2737/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі: Горак Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 9 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що малолітня дитина проживає разом з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання сина, а тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. та аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в розмірі 2000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 9 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 3000 грн., у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина в розмірі 655 грн. на місяць, а на утримання позивача 393 грн. щомісячно. Скаржник зазначає, що при визначення розміру аліментів суд не взяв до уваги декларацію про доходи відповідача, з якої вбачається що його щомісячний дохід за перший квартал становить 3200 грн., за другий - 2900 грн., а за третій - 2622 грн. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не повинен бути менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на 2016 рік становить 1228 грн, 30 % від зазначеної суми складає 366 грн. Зазначає, що 25% від його доходу становить 655 грн., який він спроможний сплачувати на утримання дитини. Крім того, судом не враховано, що дитина зареєстрована за місцем реєстрації скаржника, а тому останній щомісячно сплачує комунальні послуги за сина.

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 27 грудня 2011 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, добровільно досягти згоди щодо сплати аліментів сторони не можуть.

ОСОБА_2 є фізичною-особою підприємцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Установивши, що неповнолітня дитина проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина та дружини.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції взяв до уваги матеріальний стан як позивача, так і відповідача, врахував ту обставину, що ОСОБА_2 є фізичною-особою підприємцем, має мінливий дохід від підприємницької діяльності і обґрунтовано визначив розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на місяць та на утримання дружини в розмірі 1000 грн., з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції доходів відповідача та неможливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

З'ясовуючи питання щодо матеріального становища платника аліментів колегія суддів враховує, що з досліджених доказів достовірно встановлено, що відповідач є фізичною особою - підприємцем, займається підприємницькою діяльністю за такими напрямками діяльності як роздрібна торгівля косметичними виробами, оптова торгівля парфумами та косметичними товарами, роздрібна торгівля через мережу інтернет.

Згідно наявної у справі Податкової декларації платника єдиного податку за третій квартал 2016 рік фізична особа - підприємець ОСОБА_2 задекларував 23600 грн. загального доходу.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що на даний час він займається роздрібною торгівлею косметичними виробами в орендованому приміщенні в АДРЕСА_1.

В матеріалах справи також наявні квитанції, з яких вбачається, що до моменту звернення позивача до суду, відповідач надав матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини за період з січня 2016 року по жовтень 2016 року на загальну суму 16952 грн. Викладені обставини спростовують твердження відповідача щодо отриманих доходів.

Суд враховує, що відповідач за законом зобов'язаний утримувати свою малолітню дитину, він є працездатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, як фізична особа - підприємець отримує дохід від підприємницької діяльності та за станом здоров'я в змозі працювати та отримувати дохід, який би дозволив йому, як батьку, утримувати свою малолітню дитину та сім'ю в цілому.

Доводи скаржника про те, що він спроможний сплачувати аліменти лише в розмірі 655 грн. на утримання малолітнього сина та 393 грн. на утримання дружини, а стягнення їх в більшому розмірі поставить його в скрутне матеріальне становище, колегія суддів вважає безпідставними, так як вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами щодо матеріального становища відповідача.

Ураховуючи викладене, підстави для зміни рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 9 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: