Ухвала

Іменем України

30 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулось до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказало що 14 червня 2006 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ «Райффайзенбанк Україна»), правонаступником якого є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») був укладений кредитний договір № МL-008/434/2006.

Відповідно до ч. 2 п. 1.1. кредитного договору банк в порядку передбаченому цим договором надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі.

Банк виконав зобов'язання передбачені кредитним договором та надав відповідачу кредит в розмірі 60 000 доларів США із встановленням фіксованої відсоткової ставки 11 %.

Позивач зазначає, що відповідач, відповідно до п. 1.1 ст. 1 частини № 2 кредитного договору зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитному договорі.

Відповідно до п. 1.5.1. ст. 1.5. частини № 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу. Розмір та дата платежу визначені у п. 2 ч. 1 кредитного договору.

Однак, відповідачем в строк не погашено відповідні суми кредиту, не сплачено відсотки, інші обов'язкові платежі за кредитним договором.

Відповідно до пп. 2.1.3.1 п. 2.1.3 додаткового договору № 2 до кредитного договору № МL-008/434/2006 банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобов'язань та/чи інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов правочинів, як таких, що існують на момент укладання цього додаткового договору, такі таких, що можуть бути укладені між банком та позичальником чи між банком та третіми особами в майбутньому. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Позивач стверджує, що позичальнику було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № МL-008/434/2006, вихідний від 21 вересня 2015 року за № 12-4-10/3898, проте станом на дату подання позовної заяви вимога виконана не була.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором від 15 липня 2015 року № ML-008/434/2006 у розмірі 31 407,69 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 28 985,24 доларів США, заборгованість за відсотками в сумі 2 422,45 долари США, а також просить стягнути з відповідача суму витрат понесених по сплаті судового збору в розмірі 10 296 грн 29 коп.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-008/434/2006 від 15 липня 2015 року у розмірі 31 407, 69 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 28 985, 24 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 2 422, 45 долари США.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору 10 296 грн 29 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем були порушені умови договору щодо погашення відповідних сум кредиту у визначений строк, а тому банк скористався правом на звернення з вимогою дострокового повернення кредиту, що передбачено кредитним договором.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами порушено норми процесуального права при винесенні заочного рішення, що в матеріалах справи відсутні докази отримання нею вимоги про дострокове повернення кредиту, а також те, що судами попередніх інстанцій не з'ясовано, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, є безпідставними та спростовуються встановленими по справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій установлено, що 14 червня 2006 року між ОСОБА_4 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № МL-008/434/2006.

Відповідно до ч. 2 п. 1.1. кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а позичальник прийняв кредит, та зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі.

Банк надав відповідачу кредит в розмірі 60 000 доларів США із встановленням фіксованої відсоткової ставки 11 %.

Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитному договорі.

Відповідно до кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу. Розмір та дата платежу визначені у кредитному договорі, а саме: сума кредиту та процентів відповідач повинен погашати рівними частинами на протязі всього строку дії договору. Датою остаточного повернення кредиту сторонами була визначена дата - 14 червня 2021 року.

Відповідачем не здійснювалося в строк погашення відповідних сум кредиту, не сплачувались відсотки, інші обов'язкові платежі за кредитним договором.

Відповідно до пп. 2.1.3.1 п. 2.1.3 додаткового договору № 2 до кредитного договору № МL-008/434/2006 банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобов'язань та/чи інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов правочинів, як таких, що існують на момент укладання цього додаткового договору, такі таких, що можуть бути укладені між банком та позичальником чи між банком та третіми особами в майбутньому. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Позичальнику 21 вересня 2015 року позивачем було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № МL-008/434/2006, вихідний № 12-4-10/3898 від 21 вересня 2015 року.

Станом на 15 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором від 14 червня 2006 року № МL-008/434/2006, станом на 15 липня 2015 року становить 31 407,69 доларів США , з якої: заборгованість за кредитом в сумі 28 985,24 доларів США; заборгованість за відсотками у сумі 2 422,45 долари США. Загальна сума заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 14 червня 2006 року № МL-008/434/2006 становить 31 407,69 доларів США.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про перевищення повноважень представником позивача ОСОБА_5, не можуть бути взяті до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази перевищення повноважень або не схвалення ПАТ «ОТП Банк» вчинених ним дій по відношенню до ОСОБА_4

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов О.В. Ступак