Справа №173/1071/16-ц
Провадження №2/173/23/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно перерахованих коштів та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно перерахованих коштів та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 6 травня 2016 року в проміжок часу з 12 год. 41 хв. до 12 год. 46 хв. невідомі особи шахрайським шляхом викрали з його пенсійного карткового рахунку кошти в сумі 21923 грн., з яких 13766 грн. 50 коп. кредитні кошти, про що він дізнався з отриманих СМС повідомлень. Він відразу звернувся до Верхньодніпровського ВП з відповідною заявою про вчинений злочин. Також 12 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути гроші на його рахунок, оскільки вони були викрадені, на думку позивача, внаслідок відсутності належного захисту його рахунку. Проте відповідач відмовився повертати йому гроші. Враховуючи те, що кошти були викрадені шляхом обману, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому завдану шкоду в подвійному розмірі. Також позивач посилається на те, що він тяжко пережив цю подію у своєму житті, що призвело до загострення його хвороби з подальшим лікуванням. А тому він вважає, що йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 грн. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 43846 грн. грошову суму, втрачену ним з вини відповідача в подвійному розмірі; зобовязати відповідача повернути йому відсотки за користування кредитом, який було передано відповідачем невідомим особам в подвійному розмірі та завдану моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснив, що в березні 2016 року він переоформив картку в Ощадбанку, оскільки закінчився строк дії попередньої картки. Він вважає, що його картка була у вільному доступі у працівників банку, тому вони скористалися всіма його даними, внаслідок чого стало можливим зняття коштів з його рахунку. 6 травня 2016 року йому зателефонувала невідома особа, яка звернулася до нього по імені та по батькові. Ця особа повідомила, що він нещодавно отримав картку в банку, про те, що він є пенсіонером Міноборони та запитав чи отримує він надбавку до пенсії, повідомив, що зєднає його з працівником ПФУ. Тобто цій особі були відомі всі його дані (прізвище, імя, по батькові, де і коли він отримав картку, про те, що він є пенсіонером саме в Міобороні тощо). Ця особа запропонувала назвати 6 цифр, які надійшли йому на телефон в смс-повідомленні, ніби то для ідентифікації його як пенсіонера, він ці цифри повідомив та через 36 секунд в нього було знято 21720 грн. та ще двічі по 101 грн. Особи, з якими він розмовляв по телефону самі називали номер його картки та строк її дії. Більше ніяких даних він не повідомляв, його телефон та картка з його володіння не вибували. Позивач вважає, що він не розголошував будь-яких конфіденційних даних, він не розумів та не міг розуміти, що називає цифри на підтвердження переказу грошових коштів, а зняття коштів стало можливим саме через незахищеність системи відповідачем. Досудове розслідування у кримінальному провадженні за його заявою триває.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Суду пояснила, що дійсно позивач є клієнтом Ощадбанку. Згідно з випискою по його рахунку дійсно 6 травня 2016 року з його картки було перераховано на іншу картку гроші на загальну суму 21 922 грн., проте це сталося не з вини відповідача, а внаслідок передачі позивачем конфіденційної інформації, а саме повідомлення невідомій особі коду для перерахунку коштів. Особа, яка заволоділа шахрайським шляхом коштами позивача повинна відповідати за шкоду, завдану позивачу, в тому числі моральну шкоду, а не відповідач, оскільки відсутня вина відповідача. На думку представника відповідача позивач порушив правила користування платіжною карткою, оскільки обовязок щодо нерозголошення даних по картці покладається саме на клієнта.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

22 лютого 2012 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 450 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с.101-103). ОСОБА_1 ознайомився з правилами користування міжнародними платіжними картками АТ «Ощадбанк» та тарифами АТ «Ощадбанк» на обслуговування платіжних карток, про що свідчить підпис позивача на цих документах (а.с.104-108).

Банк відкрив клієнту картковий рахунок для обліку на ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів НБУ, правил міжнародної платіжної системи та Тарифів на послуги банку. Для користування картковим рахунком Банк оформив та видав ОСОБА_1 картку (5167 **** **** 2238).

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 1 ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно з випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 6 травня 2016 року в період часу з 12.21 до 12.46 було знято кошти на загальну суму 21 922 грн. (101 грн. як операція розрахунку в торгово-сервісній мережі Easypay. Internet 720725; 101 грн. як операція розрахунку в торгово-сервісній мережі Easypay. Internet 720735; та 21 720 грн. переказ коштів з рахунку через UKR KYIV DIAMANTRANSRANSFERMFPORTMO 720732) (а.с.99-100).

В судовому засіданні встановлено, що перерахунок коштів з картки позивача відбувся внаслідок підтвердження ним невідомій особі шестизначного коду, який надійшов йому на мобільний телефон (а.с.7). При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на п.п.9.14, 9.15 Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам в АТ «Ощадбанк» про те, що клієнт зобовязаний забезпечити (гарантувати) неможливість отримання третіми особами інформації про логін, пароль, картковий пароль, CVV, номер та строк дії картки, оскільки в цьому випадку, навіть, якщо позивач і повідомив (підтвердив) третій особі номер картки, строк дії, CVV код, проте доказів того, що він надавав підтвердження на переказ (зняття) коштів з його картки не має. Враховуючи зміст смс-повідомлення, яке отримав позивач, є незрозумілим, що називаючи шість цифр, які надійшли йому, третій особі, він підтверджує переказ коштів. Тобто в цьому випадку фактично було відсутнє розпорядження ОСОБА_1 як клієнта банку на списання грошових коштів з його рахунку , а тому перерахування цих коштів є безпідставним та неправомірним.

Будь-яких доказів на спростування таких висновків суду відповідачем надано не було.

Верховний Суд України за наслідками розгляду справи № 6-71цс15 зробив правовий висновком про те, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції.

Враховуючи те, що позивач майже негайно повідомив відповідача про здійснені операції (за його повідомленням картку було заблоковано 6 травня 2016 року о 13.55), суд приходить до висновку, що саме на відповідача покладається обовязок по відшкодуванню позивачу втрачених коштів. Доводи представника відповідача про те, що відшкодовувати ці кошти позивачу має особа, яка шахрайським шляхом заволоділа коштами позивача, суд вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначалося вище, зняття коштів з картки позивача стало можливим саме через недосконалість захисту рахунків клієнта ПАТ «Державний ощадний банк України».

Підстав для стягнення коштів в подвійному розмірі не має, оскільки позивачем не доведено, що мало місце застосування обману саме з боку відповідача.

Окрім того, суд не знаходить підстав для зобовязання відповідача повернути позивачу відсотки за користування кредитом, оскільки позивачем не наведено обґрунтування таких вимог у відповідності до умов договору між сторонами та чинного законодавства України, також не надано позивачем розрахунку такої суми.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків. Суд вважає, що позивачем не надано достатніх та обґрунтованих доказів завдання саме відповідачем моральної шкоди, а тому в цій частині позовні вимог також не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, приймаючи до уваги, що позивача було звільнено від сплати судового збору у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1066, 1071, 1167 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 360-7 Цивільного-процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно перерахованих коштів та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) 21 922 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко