Справа № 640/6103/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді - Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря - Газіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1О звернулась до суду з поданням, відповідно до якого просить у звязку з ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, постановити ухвалу про тимчасове обмеження права для виїзду за межі України ОСОБА_2 до повного погашення суми боргу за виконавчим документом. В обґрунтування подання посилається на те, що в провадженні Головного УДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження №52533163 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» борг у сумі 3 337 278,30 грн.

Посилається на те, що державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, які направлено сторонам. Державним виконавцем надіслані запити до відповідних установ з метою встановлення майнового стану боржника. Державним виконавцем 11.06.2013 р. винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. На виклики державного виконавця боржник не зявляється.. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно за боржником не має майна. Іншого майна належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення за боржником не виявлено. За даними Державної фіскальної служби України та Управління Пенсійного фонду України щодо боржника відсутні відомості стосовно джерел отримання доходу, місця роботи, рахунків, відкритих в установах банків. За даними Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕК № 329600 від 10.07.2009р. На теперішній час боржником борг не сплачено, загальна сума заборгованості складає 3 337 278,30 грн.

У судове засідання державний виконавець не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлялась.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подання, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

На виконанні Головного УДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження №52533163 за виконавчим листом №2-11047/10, виданий 22.05.2012 року Московським районним судом м. Харкова, про стягнення заборгованості 3 337 278,30 грн.

Звертаючись з поданням до суду державний виконавець посилається на те, що боржником рішення суду про стягнення заборгованості в добровільному порядку не виконується, боржник має невиконані зобовязання на території України та ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Посилається на те, що наявність у боржника зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.

Вимогами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Державним виконавцем надано до суду: копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року ВП № 52533163, копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2013 року ВП 38415262; копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно., копія акту державного виконавця від 10.04.2017 року., копія відповіді ГУ ДМС України в Харківській області від 24.03.2017 р. за № 03/4-6760 відповідно до якої ОСОБА_2 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серія ЕК №329600 від 10.07.2009 р

Проте, до суду інших матеріалів виконавчого провадження, які підтверджують повноту проведення державним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» не надано.

Крім того, доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_2 має намір виїхати за межі України суду не надано.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, а також громадянинові, який має паспорт може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24.03.2008 року, суд може, але не зобов'язаний вживати заборону на виїзд боржника.

При цьому, сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», безумовною підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Зазначена позиція викладена Верховним судом України у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Між тим, матеріали подання не міститься будь-яких доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання нею зобов'язань за рішенням суду, доводи державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, покладених на нього державним органом та можливості боржника виїхати за межі України ґрунтуються лише на припущеннях.

При цьому суд враховує, що саме державний виконавець, як ініціатор вирішення питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві на виїзд, зобов'язаний зазначити у поданні передбачені законом підстави для такого обмеження і надати відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Ніколаєнко