Справа №583/3577/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/652/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 листопада 2003 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 361. Протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося. Шлюбні відносини фактично припинині вже більше, ніж три роки. На даний час відповідачка не приймає участі у веденні спільного господарства, не вносить вклад в сімейний бюджет, спору про спільне майно немає. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 19 листопада 2003 року Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 361.

Заочним рішенням суду від 13 січня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

23 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 24 лютого 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду змінити, а саме: виключити з описово-мотивувальної частини рішення відомості про те, що подружжя з липня 2016 року фактично разом не проживають. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права; порушено норми процесуального права; неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 19 листопада 2003 року уклали шлюб, який було зареєстровано Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 361 (а. с. 7).

Згідно довідки ПП «ЖИЛКОМСЕРВІС» ОСОБА_4 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1, та мав такий склад сім'ї: дружина ОСОБА_3 (а. с. 6).

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, виходив з того, що сім'я розпалася, подружжя з липня 2016 року фактично разом не проживає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя.

В той же час висновок про те, що подружжя не проживає разом з липня 2016 року, судом зроблено лише на підставі пояснень позивача, які ним не підтверджені належними доказами.

Відповідач стверджує ж, що фактичне проживання з позивачем припинено з грудня 2016 року в підтвердження чого надала наказ від 16 грудня 2016 року ТОВ «Іва-Арт» про прийняття її на роботу завідуючою виробництвом. Товариство знаходиться в Івано-Франківській області, а тому саме з часу працевлаштування до нього, вона змінила місце проживання, а до цього проживала постійно з позивачем однією сімєю. Також в судовому засіданні апеляційного суду відповідач пояснила, що між нею та позивачем існує майновий спір, який витікає з їх шлюбних відносин.

За таких обставин, враховуючи, що час припинення шлюбних відносин може вплинути на вирішення майнового спору між сторонами, а зазначений позивачем час їх припинення не підтверджується належними доказами, рішення суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні з виключенням з його мотивувальної частини висновку суду про те, що подружжя з липня 2016 року фактично разом не проживають.

На підставі ст. 88 ЦПК України у звязку із задоволенням апеляційної скарги відповідача на її користь з позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 606,32 гривень.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.3; 309 ч. 1 п. 3; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2017 року в даній справі частково змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновок суду про те, що подружжя з липня 2016 року фактично разом не проживають.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 606,32 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -