ухвала

іменем україни

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Дем'яносова М.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що з липня 2013 року по травень 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5, який було розірвано за рішенням суду 11 вересня 2015 року.

За час шлюбу за рахунок спільних сумісних коштів ними були здійснені покращення житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстрований за відповідачем, установлені металопластикові вікна, придбані будівельні матеріали, понесені витрати зі сплати податку та послуг нотаріуса при оформлені відповідачем спадщини на цей будинок, підключення до газопроводу товариства, крім того, були придбані пилосос, газонокосарка та зруб для колодязя, всього майна на загальну суму 27 504 грн 23 коп.

Позивач просила здійснити поділ майна подружжя, залишити позивачу покращення будинку, стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію належної їй частки у розмірі 13 752 грн.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 16 березня 2016 року позов задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_5 металопластикові вікна, встановлені за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 5 124 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні подружжя у сумі 2 562 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за їх необґрунтованістю.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2016 року Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 16 березня 2016 року змінено.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_5 металопластикові вікна, встановлені в будинку АДРЕСА_1, вартістю 5 124 грн, будівельні матеріали (шифер, цвяхи шиферні та будівельні, руберойд, цемент) всього на загальну суму 10 966 грн 28 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні подружжя у розмірі 8 045 грн 14 коп.

В решті рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 354 грн 70 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що придбані сторонами під час шлюбу будівельні матеріали для ремонту будинку, який відповідач отримав у спадок, є їх спільною сумісною власністю, підлягають поділу, а тому з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню компенсація вартості Ѕ частини цих матеріалів.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем не доведено того, що металопластикові вікна були встановлені під час шлюбу та того, що будівельні матеріали були придбані за спільні кошти для ремонту будинку відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються установленими у справі обставинами.

Як установлено судами попередніх інстанцій, сторони з 20 липня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 вересня 2015 року. Зі змісту рішення суду вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини у травні 2015 року.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23 серпня 2013 року, відповідач ОСОБА_5 набув у спадщину будинок АДРЕСА_1.

25 серпня 2013 року відповідно до акта виконаних робіт за договором від 08 серпня 2013 року № 0232, укладеного між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у будинку АДРЕСА_1 були встановлені металопластикові вікна, за що згідно з товарним чеком № 232 сплачено 5 124 грн.

Договір купівлі-продажу № 0232 був укладений ОСОБА_7 08 серпня 2013 року, тобто під час зареєстрованого шлюбу, встановлені вікна були 25 серпня 2013 року, вже після оформлення відповідачем спадкових прав на будинок. Як в договорі купівлі-продажу, так і в акті виконаних робіт, місцем проживання покупця зазначена адреса спадкового будинку (АДРЕСА_1), тоді як за даною адресою позивач була зареєстрована тільки у лютому 2014 року.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що металопластикові вікна у будинку АДРЕСА_1 були встановлені до реєстрації сторонами шлюбу, матеріали справи не містять. Не було надано таких доказів відповідачем на підтвердження доводів апеляційної скарги і до суду апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом витратної накладної № 5456, відповідачем 16 червня 2014 року, тобто під час знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі, у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 були придбані будівельні матеріали (руберойд, шифер цвяхи, цемент, а всього на загальну суму 10 966,28 грн.). Факт оплати підтверджується мокрим відтиском штампу «ФПЛ ОСОБА_8 касса № 1» на витратній накладній.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції позивач, адреса доставки будівельних матеріалів була зазначена місце проживання батьків відповідача АДРЕСА_2, оскільки через проведення ремонтних робіт не було можливості зберігати їх на подвір'ї спадкового будинку відповідача. До того ж, у зв'язку із проведенням АТО, вони з відповідачем 03 липня 2014 року виїхали за межі України, що підтверджується оригіналами білетів на літак та подання митної декларації.

Відповідачем доказів на підтвердження того, що будівельні матеріали були придбані за кошти третіх осіб, суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою тощо) самостійного заробітку (доходу).

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом (ст. 71 СК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). При цьому, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Як роз'яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділ сумісного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу. Включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Дем'яносов О.М. Ситнік