Справа № 130/3043/16-ц Провадження № 22-ц/772/1027/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Іващука В.А.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року в справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою, -

встановила:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 липня 2015 року відповідач ОСОБА_2, проживаючий у ІНФОРМАЦІЯ_1 Б, під розписку позичив у нього грошові кошти в розмірі 10 000 тисяч доларів США. Згідно довідки ТВБВ №10001/0112-філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк" станом на 21.12.2016 року курс долара США становить 26,4705, що у перерахунку становить 264705,00 грн., які зобовязався повернути до 01.09.2015 року, про що ОСОБА_2 написав розписку в присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Проте, в строк визначений розпискою, відповідач кошти не повернув. Не дивлячись на його численні звернення, відповідач станом на момент подання до суду даного позову грошових коштів не повернув, навпаки, переховується та ухиляється від зустрічі з ним.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 264 705 грн. суми боргу, а також судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року позов задоволений повністю. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ід.н. НОМЕР_1, жителя та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3 а, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, суму боргу за договором позики від 10 липня 2015 року в розмірі 264 705 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 647 грн. 05 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вказаного позову відмовити в повному обсязі, оскільки відповідач вважає його незаконним через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, суд зробив помилковий висновок про те, що між відповідачем та ОСОБА_3 укладено договір позики.

У своїх письмових запереченнях на скаргу ОСОБА_3 її доводи не визнав, вказавши на безпідставність і на законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2015 року відповідач по справі ОСОБА_2 уклав договір позики з позивачем по справі ОСОБА_3, за яким відповідач отримав у позивача 10 000 доларів США, та даний борг не повернув. Згідно довідки ТВБВ №10001/0112-філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк" станом на 21.12.2016 року курс долара США становить 26,4705, що у перерахунку становить 264705,00 грн. (а.с.6).

Отримання позикодавцемпозивачем позичальникувідповідачу грошової суми, а саме 10 000 доларів США, підтверджується оригіналом розписки, наданою суду позивачем, які підлягають стягненню з відповідача (а.с.5).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Крім того, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За положеннями ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Довести суду ці обставини належними доказами, з дотриманням вимог цивільно-процесуального законодавства, повинен позичальник.

Оскільки жодних доказів неотримання коштів позичальником не надано, а наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про не повернення боргу відповідачем, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Твердження апелянта що розписка, як документ що підтверджує боргове зобовязання, не містить дати її укладення та зобовязання про повернення коштів не відповідають дійсності, оскільки в розписці зазначена дата укладення 10.07.2015р. та з її тексту вбачається, що позичальник зобовязується повернути кошти до 1.09.2015р. (а.с.5).

Посилання ОСОБА_2 про те, що гроші в сумі 10 000 доларів США були отримані ним від ОСОБА_3 при укладенні договору позики від 15 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу ОСОБА_6 спростовуються встановленими обставинами у даній справі та текстом самого договору позики від 15 травня 2014 року, в якому не йдеться про позику в доларах США.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_7

Судді: (підпис) ОСОБА_8

(підпис) ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.