Справа № 761/2898/17
Провадження № 2-о/761/112/2017
У Х В А Л А

30 січня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Заявник звернувся до Шевченківського району м. Києва, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України, із заявою, відповідно до якої просив встановити факт, що має юридичне значення, що з моменту порушення слідчим Генеральної прокуратури України кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 2,3 ст. 358 КК України, тобто з 19.07.2012 та до моменту направлення вказаної кримінальної справи на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва, тобто до 10.08.2012, ані слідчим (органом досудового слідства), ані судом ОСОБА_1 жодний запобіжний захід з тих, що передбачені ст. 149 КПК України 1960 року не обирався (не був обраним).

Відповідно до ч.1ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту, що мають юридичне значення. Вказаний перелік не є вичерпним.

Разом з тим, відповідно до п. 4 листа Верховного суду України від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК, а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

Аналогічні положення містить і п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Також, відповідно до пп. 17 п. 4 зазначеного вище листа ВСУ від 01.01.2012р., також не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодопро встановлення факту винесення вироку або постановлення рішення суду щодо відповідної особи.

Питання, пов'язані із застосуванням запобіжного заходу до 20.11.2012 визначені в Кримінально-процесуальному кодексі України 1961 року, з 20.11.2012 - Кримінальним процесуальним кодексом України, тобто чинним законодавством встановлений інший порядок вирішення порушеного Заявником у своїй заяві питання.

Згідно ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України про встановлення факту, слід відмовити, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись положеннями ст.122, 234, 256, 257, 258 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Генеральна прокуратура України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя