РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить стягнути з неї на свою користь грошові кошти за договором позики в загальному розмірі 534373,07 гривень.

При цьому посилається на те, що 15.01.2014 року він позичив ОСОБА_3 грошову суму - 11000 Євро для покупки автомобіля, що підтверджується розпискою від 15.01.2014 року підписаною власноруч ОСОБА_3.

Дана сума була переведена платіжним дорученням № Р24А43113 від 15.01.2014 року.

ОСОБА_3 знаходився та знаходиться у шлюбі з ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 корп. Б, кв. 15.

Відповідач автомобіль не купив та борг не повернув до цього часу. Він звертався до відповідачки з вимогою повернути кошти, однак вирішити даний спір з добровільному порядку не вдалось, що змусило його звернутися до суду з даним позивом. За курсом Національного банку України (100 евро-2603,00 грн.) на день подання позовної заяви становить - 286300 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідачка в судове засіданні не зявилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином.

Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки ОСОБА_3 від 15.01.2014 року він отримав від ОСОБА_1 11000 Євро на покупку автомобіля BMW X5, який зобовязався доставити до 10.02.2014 р. у випадку будь-яких проблем зобовязався повернути ОСОБА_1 вказані кошти.

Згідно платіжного доручення № Р24А43113 від 15.01.2014 року. ОСОБА_1 перераховано 10945 Євро отримувач ОСОБА_2

Як вбачається з позовної заяви відповідачка борг не повернула.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно ч. 1, 2 ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Для спільних боргів характерне те, що вони виникають з єдиної правової підстави. До спільних боргів належать борги за укладеними обома з подружжя угодами, за якими вони прийняли на себе певні зобовязання; за угодами, укладеними одним із подружжя за наявності презумпції згоди на це другого з них, якщо кошти, одержані за такими угодами, використано в інтересах сімї, зокрема борги дружини і чоловіка, повязані з їх спільним майном; за зобовязаннями, що виникли внаслідок спільного заподіяння шкоди іншим особам; за зобовязаннями подружжя з відшкодування шкоди, заподіяної їх неповнолітніми дітьми; борги, які виникли через безпідставне набуття або збереження обома з подружжя майна за рахунок іншої особи. Усі інші борги подружжя є особистими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то зобовязальні договірні відносини між позивачем та відповідачем кваліфікуються судом як позикові.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, за вказаних обставин, з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики від 15.01.2014 року в розмірі 11000 Євро, що за курсом Національного банку України на день подання позовної заяви становить 286334,40 гривень, пеню в розмірі 22637,31 гривень, 3% річних в розмірі 13860,06 гривень та інфляційні витрати в розмірі 211575,70 гривень, а всього 534407,47 гривень.

Разом з тим, враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідачки 534373,07 гривень, та суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути загальну суму боргу за договором позики від 15.01.2014 року саме в розмірі 534373,07 гривень.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 5343,73 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 612, 625 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 65, 73 СК України ст. ст. 88, 213 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 загальну суму боргу за договором позики від 15.01.2014 року в розмірі 534373,07 (пятсот тридцять чотири тисячі триста сімдесят три грн. 07 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 5343,73 (пять тисяч триста сорок три грн. 73 коп.) гривень.

Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідачки, яка не приймала участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

02 лютого 2017 року