Справа № 428/449/17
14 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.
ОСОБА_2 є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 32/34, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 № 7596 від 13.10.2006 року. В спірній квартирі зареєстрований відповідач, колишній співмешканець позивача, ОСОБА_3, який з 2007 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 34 будинку № 32 по вул. Партизанська в м. Сєвєродонецьку Луганської області.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що з 2010 року він проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач є його сусідкою по будинку. ОСОБА_3 він бачив десь 2 рази, коли той на короткий проміжок часу приїжджав до квартири № 36 та забирав якісь речі. ОСОБА_3 не проживає в квартирі № 36 вже дуже давно, як мінімум з 2010 року.
Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що все своє життя він проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач є його сусідкою по будинку. ОСОБА_3 він бачив декілька разів біля підїзду, він веде антисоціальний спосіб життя. Останній раз він бачив ОСОБА_3 десь 5 років тому, в квартирі № 34 ОСОБА_3 багато років поспіль не проживає, там проживає ОСОБА_2
Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 № 7596 від 13.10.2006 року, копією Витягу з Державного реєстру правочинів № 3022073, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 № 7596 від 13.10.2006 року, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12734310, наданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке міське бюро технічної інвентаризації» від 02.12.2006 року.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 78113156 від 13.01.2017 року вбачається, що право приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_2.
Згідно із довідкою № 289/1, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради від 01.09.2016 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 32/34, зареєстровані позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, колишній співмешканець позивача (відповідач по справі) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, співмешканець позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, син позивача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка позивача ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7.
Таким чином, враховуючи показання свідків та те, що відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає з 2007 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 34 будинку № 32 по вул. Партизанська в м. Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування квартирою № 34 будинку № 32 по вул. Партизанська в м. Сєвєродонецьку Луганської області.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д. Б. Баронін