Справа № 640/2993/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

"13" квітня 2017 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ «Гевіс К» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2017 року ТОВ «Гевіс К» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: розірвати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16.12.2014 року в частині передачі відповідачу у власність ? частки нежитлових приміщень, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-4» за адресою: м. Харків, вул. Демченка, 6; визнати за ТОВ «Гевіс К» право власності на ? частку вказаних нежитлових приміщень; стягнути судові витрати.

12.04.2017 року позивачем подано заяву, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на ? частку нежитлових приміщень, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-4» за адресою: м. Харків, вул. Демченка, 6, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 В обґрунтування заяви посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити спірне майно.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника відповідача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 60 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, підстави для забезпечення позову відсутні, тому заява позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ «Гевіс К» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та визнання права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -