22-ц/775/323/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Адамова Т.С.
Доповідач Лопатіна М.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Мироненко І.П., Принцевської В.П.,

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру та стягнення заборгованості за договором позики,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 березня 2017 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що між ним та відповідачем 24 вересня 2015 року був укладений договір позики-застави, відповідно до якого він передав ОСОБА_2 у борг грошові кошти в сумі 60 000,00 грн., які останній зобовязався повернути до 24 вересня 2016 року на умовах сплати 6 відсотків за користування позикою щомісячно. Крім того, даним договором сторони погодили, що позика надається відповідачу під заставу належної йому на праві власності квартири, що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Воїнів- Визволителів, б. 66, кв. 51. Оскільки своїх зобовязань за даним договором ОСОБА_2 не виконував, позику своєчасно не повернув та проценти за її користування не сплачував, позивач просив визначити до стягнення з відповідача суму боргу у розмірі 293880 грн. і, в рахунок погашення боргу у сумі 81600 грн. за договором іпотеки від 24 вересня 2015 року, укладеного між ним та відповідачем, звернути стягнення на предмет іпотеки, визнавши за ним право власності на це нерухоме майно та стягнувши на його користь суму боргу у розмірі 211880 грн.

В ході розгляду вказаної справи стало відомо, що ОСОБА_2 28 червня 2016 року помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 1071 від 29 червня 2016 року, виданого Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06 березня 2017 року, провадження у справі було закрито з підстав, визначених п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в задоволенні якої ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 березня 2017 року було відмовлено.

Позивач не погодився з відмовою суду в ухваленні додаткового рішення та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду від 21 березня 2017 року скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким розяснити до юрисдикції якого суду відноситься розгляд даної справи або скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що місцевий суд, в порушення вимог ст. 206 ЦПК України, закриваючи провадження у справі з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК України, не повідомив йому, як заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ і безпідставно не вирішив цього питання шляхом ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання апеляційного суду позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, який на момент подачі позову помер, а тому, постановляючи ухвалу від 30 січня 2017 року, місцевий суд застосував правову підставу для закриття провадження, яка передбачена п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України з огляду на те, що чинним законодавством України не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої, відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України, припинена.

Крім того, в матеріалах справи міститься повідомлення Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 10 січня 2017 року за № 17/01-16 про наявність спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_2В за заявою його матері ОСОБА_3 (а.с.16).

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначені вимоги закону суд першої інстанції врахував, а тому, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовано виходив з того, що при постановленні судового рішення про закриття провадження у справі, судом були вирішені усі питання, пов'язані із розглядом спору.

Крім того, в ухвалі Апеляційного суду Донецької області від 06 березня 2017 року, постановленої за результатами перегляду ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 січня 2017 року зазначалось, що позивач не позбавлений можливості пред'явити вимоги до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 березня 2017 року є необґрунтованими і не спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала суду відповідає вимогам закону і підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді: