АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/3815/2017 Доповідач - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою його представником ОСОБА_4, на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі.

У грудні 2016 року до суду надійшла заява представника позивача - ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії відповідачу та іншим охоронним фірмам щодо перешкод для доступу позивачу до квартири АДРЕСА_1 , заборони зняття позивача з реєстраційного обліку у цій квартирі та її відчуження; зобов'язати відповідача надавати вільний доступ позивачу до квартири та заборонити його проводити ремонт або переобладнання в ній.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність та необґрунтованість ухвали, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вказував, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції взяв до уваги лише припущення та не надав юридичної оцінки доводам позивача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» - Федяйнов О.М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з оцінки обґрунтованості доводі позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, і адекватності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-які стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із адекватності, розумності вимог заявника та того, що заявником не надано достатніх доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а також того, що існує реальна загроза утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам заяви про забезпечення позову, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а відтак - доводи апеляційної інстанції є безпідставними.

Норми процесуального права судом першої інстанції не порушені.

Крім того, слід зазначити, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» усунути перешкоди та не перешкоджати ОСОБА_2, у здійсненні ним права користування та розпорядженням належною йому 1/10 частиною квартири АДРЕСА_1.

У іншій частині позову відмовлено.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Оскільки даний спір було вирішено по суті, то підстави для забезпечення позову відпали. Подання касаційної скарги на судові рішення судів першої та апеляційної інстанції не є підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді