Ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 березня 2013 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») було укладено договір купівлі-продажу автомобіля КІАСоul, вартістю 144 320 грн. 27 вересня 2013 року ними було підписано додатковий договір про стан розрахунків за договором про адміністрування на дату надання права на отримання автомобіля до договору від 13 березня 2013 року. 16 жовтня 2013 року було підписано трьохсторонній договір з додатками №№ 1, 2 між продавцем - товариством з обмеженою відповідальністю «Донецьк-Авто», платником - ТОВ «Авто Просто» та ним, як покупцем. 18 жовтня 2013 року він отримав вказаний автомобіль, місячна оплата за нього становила 2 589 грн 11 коп.

24 жовтня 2013 року між ним та відповідачем був підписаний договір застави на вказаний автомобіль, згідно з умовами якого він протягом наступного часу після отримання автомобіля продовжує виплачувати його вартість у розстрочку платежу. Зазначав, що з кожним місяцем зростає сума по розстрочці платежу, але він вважає, що оскільки він вже отримав автомобіль, то сума його оплат повинна відображати ринкову вартість автомобіля на момент його отримання і не повинна зростати. Вважав, що дії відповідача щодо підвищення розміру щомісячного платежу є порушенням п. 13 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору від 13 березня 2013 року є несправедливими та непрозорими. ТОВ «Авто Просто» здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки його діяльність вводить споживача в оману, фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів товариства,.

Крім того, умовами оспореного договору взагалі не передбачена відповідальність відповідача у випадку порушення або не виконання умов Авто Просто, що є порушенням чч. 1, 2, 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, спірний договір містить ознаку, зазначену в п. 16 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону України, а тому такі умови договору слід визнати несправедливими. Також договором від 13 березня 2013 року не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію.

Ураховуючи наведене, позивач просив зобов'язати відповідача встановити фіксовану суму щомісячних оплат по договору від 13 березня 2013 року у відповідності з тією, що була на момент отримання автомобіля KIACoul, вартістю 144 320 грн, а саме станом на 18 жовтня 2013 року в сумі 2 589,11 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 16 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий судовий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), урахувавши положення ст. ст. 526, 627, 629 ЦК України, ст. ст. 18, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», правильно виходили із того, що позивач при укладенні оспореного договору, який уже виконано і позивач отримав автомобіль, був ознайомлений та погодився з його умовами щодо визначення розміру повного щомісячного внеску у відсотках до встановленої щомісячної поточної ціни автомобіля. Крім того, сторонами були обумовлені питання щодо вартості послуг відповідача, вартості автомобіля, який позивач мав намір придбати, розмір щомісячних платежів, і будь-які зміни до цього правочину сторонами внесені не були, тому підстави для зміни обов'язку позивача внесення щомісячних платежів за угодою у визначеному сторонами розмірі відсутні.

Також суди дійшли до вірного висновку про те, що умови укладеного сторонами договору щодо встановлення поточної ціни автомобіля до розрахунку щомісячних внесків не порушують принцип добросовісності, оскільки ціна автомобіля може як збільшуватись, так і зменшуватись та безпосередньо залежить від економічної ситуації в державі та курсу долара США до гривні, а відповідно формування вартості автомобіля перебуває поза межами контролю сторін. Крім того, позивачем не доведено наявність всіх ознак, які свідчать про несправедливість умов оспореного договору, а саме не доведено, що умовами договору порушується принцип добросовісності, вони призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві.

Крім того, у силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а позивач договір не оспорив.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

С.П. Штелик