У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» (далі - ЗАТ «СК «Лафорт»), про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

На обґрунтування вимог позивачі посилалися на те, що 14 листопада 2012 року о 15 год. 18 хв на перехресті вул. Шмідта з боку вул. Комсомольської у напрямку пр. Пушкіна у м. Дніпропетровську рухався належний ОСОБА_8 автомобіль «Рено Преміум», державний номерний знак НОМЕР_1, із напівпричепом «Пактон», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_9, який на перехресті пр. Пушкіна під час початку руху з одночасною зміною праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, скоїв наїзд на автомобіль «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6, який стояв нерухомо.

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2013 року ОСОБА_9 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_7 заподіяно легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого нею було витрачено 1 201 грн на лікування.

Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця від 12 грудня 2012 року № 1087 матеріальний збиток, заподіяний ОСОБА_6 як власнику автомобіля «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3, становить 5 261 грн 08 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 та ОСОБА_6 була застрахована у ЗАТ «СК «Лафорт», яке страхове відшкодування позивачам не здійснило.

Посилаючись на зазначені обставини та уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд у зв'язку із підвищенням вартості життя провести відповідний перерахунок вартості шкоди, пов'язаної з лікуванням ОСОБА_7 за курсом 1 EUR = 25 грн; зобов'язати ОСОБА_8 виплатити ОСОБА_7 відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю, а саме: шкоди, пов'язаної з лікуванням у розмірі 2 916 грн., моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 5 000 грн.; зобов'язати ОСОБА_8 виплатити ОСОБА_7 витрати на оплату судово-медичної експертизи у розмірі 157 грн.; у зв'язку із підвищенням вартості життя провести відповідний перерахунок вартості шкоди, завданої автомобілю ОСОБА_6 за курсом 1 EUR = 25 грн.; зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_6 відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3, а саме: матеріального збитку у розмірі 12 769 грн., франшизи за договором страхування у розмірі 1 000 грн., упущеної вигоди у розмірі 3 000 грн., моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження його автомобіля у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_8, як власника автомобіля, виплатити ОСОБА_7 1 201 грн 44 коп. у відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням та 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди, та виплатити ОСОБА_6 5 261 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля та 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушують питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 14 листопада 2012 року о 15 год. 18 хв на перехресті вул. Шмідта з боку вул. Комсомольської у напрямку пр. Пушкіна у м. Дніпропетровську рухався належний ОСОБА_8 автомобіль «Рено Преміум», державний номерний знак НОМЕР_1, із напівпричепом «Пактон», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_9, який на перехресті пр. Пушкіна під час початку руху з одночасною зміною праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, скоїв наїзд на належний ОСОБА_6 автомобіль «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3, який стояв нерухомо.

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2013 року ОСОБА_9 визнано винним у зазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно з висновком судово-медичного експертизи від 03 лютого 2014 року № 411 заподіяній внаслідок ДТП тілесні ушкодження ОСОБА_7 відносяться до легких. Загальний термін лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок транспортної пригоди, становить 35 днів.

У період з 14 листопада по 06 грудня 2012 року ОСОБА_7 проходила обстеження та лікувалася.

Згідно із фіскальним чеком № 0921 від 22 листопада 2012 року у ТОВ «Аптеки медичної академії» було придбано ліків на суму 1 017 грн 81 коп.

Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця 12 грудня 2012 року № 1087 матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3, становить 5 261 грн 08 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 та ОСОБА_6 була застрахована у ЗАТ «СК «Лафорт», яке страхове відшкодування не здійснило.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивачі посилалися на те, що оскільки ЗАТ «СК «Лафорт» не виплатило їм страхового відшкодування, то заподіяна їм внаслідок ДТП шкода має бути відшкодована ОСОБА_8, як власником автомобіля, за участю якого сталася ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦКУкраїни.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що судом першої інстанції не встановлені фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, суд не перевірив правових підстав керування автомобілем ОСОБА_9, з вини якого сталася ДТП. Крім того, суд не роз'яснив позивачам їх прав щодо залучення до участі у справі ОСОБА_9 та страхової компанії як співвідповідачів, а не третіх осіб, пославшись на положення ст. 1187 ЦК України, залишив поза увагою, що майнова шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, за змістом ст. 1188 ЦК України відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

На порушення зазначених вимог апеляційний суд, маючи повноваження для встановлення обставин справи та дослідження доказів, не виконав обов'язків покладених на нього цивільним процесуальним законодавством, а обмежився лише вказівкою на допущені судом першої інстанції порушення і не усунув їх.

На порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України апеляційний суд не з'ясував, на якій правові підставі ОСОБА_9 14 листопада 2012 року керував автомобілем «Рено Преміум», державний номерний знак НОМЕР_1, із напівпричепом «Пактон», державний номерний знак НОМЕР_2, який на праві власності належить ОСОБА_8; чи перебував ОСОБА_9 у трудових відносинах з відповідачем під час вчинення ДТП.

Від з'ясування зазначених обставин залежить правильність вирішення спору по суті, оскільки у разі, якщо ОСОБА_8 є роботодавцем ОСОБА_9, як про це зазначають позивачі у касаційній скарзі, то на останню в силу вимог ст. 1172 ЦК України покладено обов'язок із відшкодування шкоди, заподіяної позивачам. А винна у ДТП особа - ОСОБА_9 у такому разі може бути притягнутий до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України.

Вирішуючи спір по суті, апеляційний суд не з'ясував всіх фактичних обставин справи, не визначився із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню та дійшов передчасного висновку про безпідставність позову до ОСОБА_8

Наведені апеляційним судом порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова