Номер провадження: 22-ц/785/770/17
Головуючий у першій інстанції Бурдинюк О. С.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Артеменка І.А., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року по справі за позовом Голови ліквідаційної комісії об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» Панчишиної Світлани Юріївни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року Голова ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» Панчишина С.Ю. звернулася до Красноокнянського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги посилаючись на те, що відповідач до 26.03.2016 року була власником квартири за адресою АДРЕСА_1.

Вказаний будинок знаходиться на балансі ОСББ «Маловський», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг, законним представником якої є ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський», відповідно до вимог ст. 111 ЦК України.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.20 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» відповідач зобов'язана регулярно, щомісяця сплачувати житлово-комунальні послуги. У порушення п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, відповідач не у повному обсязі сплатила за спожиті нею комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, що призвело до накопичення боргів перед третіми особами - виконавцями комунальних послуг та ОСББ «Маловський» за період з липня 2013 року по березень 2016 року, що підтверджується актом нарахувань та сплат по банку за житлово-комунальні послуги станом на 31 березня 2016 року. Щодо відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг між ОСББ «Маловський» та відповідачем, позивач зазначила, що це само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги.

Фактичне надання та отримання відповідачем житлово-комунальних послуг, до квартири №71, яка розташована на четвертому поверсі вищезазначеного багатоквартирного будинку, та є власністю відповідача централізовано постачаються послуги теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання, послуги по вивезенню ТПВ (сміття) та інші послуги для проведення господарської життєдіяльності будинку та прибудинковій території. В зазначеній квартирі постійно проживали дві особи, про що відомо всім мешканцям будинку. Доданий до позову акт свідчить про часткову сплату відповідачем коштів за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідач не зверталася з претензіями та вимогами про не погодження з встановленими тарифами або з невідповідністю якості послуг.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року позовні вимоги Голови ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» Панчишиної С.Ю. задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою Одеська область, Окнянський район, с. Новокрасне на користь ОСББ «Маловський» основний борг за період з 01.07.2013 року по 31.03.2016 року у розмірі 6682 грн. 24 коп., індекс інфляції у розмірі 1650 грн. 87 коп., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 200 грн. 47 коп..

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСББ «Маловський» судовий збір у сумі 1378 грн. та витрати, пов'язані з розглядом судової справи у сумі 200 грн..

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, стягнути з позивача на користь відповідача всі судові витрати.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2011 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.08.2011 року було визнано недійсним рішення установчих зборів від 13.11.2008 року щодо створення ОСББ «Маловський» по АДРЕСА_1; визнаний недійсним статут ОСББ «Маловський», зареєстрований у виконкомі ОМР в реєстрі № 186 від 26.11.2008 року; визнано недійсною державну реєстрацію юридичної особи ОСББ «Маловський», проведену державним реєстратором виконкому Одеської міської ради 20.11.2008 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року у цивільній справі№1527/6520/12 припинено юридичну особу - ОСББ «Маловський», що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, та призначено ліквідаційну комісію, встановлено строк роботи ліквідаційної комісії.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року у цивільній справі 523/6265/13-ц змінено голову ліквідаційної комісії та продовжено строк роботи ліквідаційної комісії.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року у цивільній справі 523/6265/13-ц змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року по цивільній справі 523/6265/13-ц шляхом продовження ліквідаційної процедури з припинення ОСББ «Маловський» до зведення та затвердження ліквідаційного балансу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року по цивільній справі 523/6265/13-ц шляхом заміни померлого ліквідатора - голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» ОСОБА_5 на голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» Панчишину С.Ю.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - Пачишина Світлана Юріївна є головою комісії з припинення або ліквідатор ОСББ «Маловський».

Відповідно до ч. 3 ст. 105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи. Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями боржника.

Відповідач ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_1 до 26 березня 2016 року, що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу.

Вказаний будинок знаходиться на балансі ОСББ «Маловський», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг, законним представником якої є ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський»,відповідно до вимог ст. 111 ЦК України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» відповідач зобов'язана регулярно, щомісяця сплачувати житлово-комунальні послуги.

У порушення п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, відповідач систематично не в повному обсязі сплачувала за спожиті нею комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, що призвело до накопичення боргів перед третіми особами - виконавцями комунальних послуг та ОСББ «Маловський» за період з липня 2013 року по березень 2016 року у розмірі - 6682,24 грн., що підтверджується актом нарахувань та сплат по банку за житлово-комунальні послуги станом на 31 березня 2016 року.

Згідно наданого стороною позивача розрахунку загальна сума індексу інфляції складає - 1650,87 грн., загальна сума трьох відсотків річних складає - 200,47 грн., у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України.

Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між ОСББ «Маловський» та відповідачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі 6-59цс13).

Відповідно до змісту ст. 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір, зокрема, передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12).

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

У вищевказану квартиру, власником якої була відповідач централізовано постачалися послуги теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання, послуги по вивезенню ТПВ (сміття) та інші послуги для проведення господарської життєдіяльності будинку та прибудинковій території.

ОСОБА_2 не зверталася з претензіями та вимогами про не згоду з встановленими тарифами або з невідповідністю якості послуг.

Таким чином, з боку ОСОБА_2 є заборгованість за період з липня 2013 року по березень 2016 року коли власником квартири була відповідач по справі.

Згідно ст. 360 Цивільного Кодексу України, власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном.

В силу ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.8 ст.22 Закону «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Згідно зі ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями», які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української РСР, правовідносини пов'язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими та предметом спору про право.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (правова позиція Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, справа № 6-59 цс13) від 30 жовтня 2013 року).

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Суд обгрунтовано вважав, що відповідач не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх заперечень щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Твердження відповідача, що деякий час вона вносила плату за спожиті житлово-комунальні послуги голові ПП «Маловський» - ОСОБА_7 не доведено доказами, оскільки як встановлено у судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами, з листопада 2008 року балансоутримувачем будинку є юридична особа ОСББ «Маловський», законним представником якої є позивач. Крім того, за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09.07.2013р. припинено повноваження голови ліквідаційної комісії ОСОБА_7, договорів з комунальними підприємствами м. Одеси ПП «Маловський» не укладено, законних підстав на отримання коштів за спожиті житлово-комунальні послуги немає, ПП «Маловський» було позбавлено права та законних підстав на ведення господарської діяльності у будинку АДРЕСА_1 ще у серпні 2008 року, згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2008 року. Кошти сплачені відповідачем на рахунки ПП «Маловський» за спожиті житлово-комунальні послуги не перераховувались на рахунки відповідних комунальних підприємств м. Одеси.

Суд правильно оцінив довідку про відсутність боргу на 31.03.2016 року з водопостачання та водовідведення, надану відповідачем, а також розрахункові книжки, оскільки ОСББ «Маловський» з 2008 року є балансоутримувачем багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1. З 2014 року мешканці будинку самостійно укладали прямі договори про надання послуг з водопостачання та теплопостачання як з філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», так і з КП «Теплопотсачання м. Одеси», однак, позивач ставить питання про стягнення заборгованості за інший вид житлових-комунальних послуг, про сплату якого відомостей у наданих матеріалах немає.

Посилання представника відповідача щодо неналежності позивача у даній справі, є безпідставним та спростовано позивачем, наданням належних письмових доказів. Посилання сторони відповідача на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2011 року, яке було змінене рішенням апеляційного суду Одеської області 11.08.2011 року даний факт також не спростовують.

Таким чином, суд правильно вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильну оцінку судом спірних правовідносин, неврахування позицій відповідача викладеної у запереченнях на позов, порушення судом прав на представництво відповідача в судовому засіданні, невизнання судом неналежним позивача, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставнами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: І.А. Артеменко

М.М. Драгомерецький