У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Екватор-2» про стягнення заборгованості по заробітній платі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що у квітні 2013 року вона була допущена до роботи в об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку «Екватор-2» (далі - ОСББ «Екватор-2»; об'єднання), до її обов'язків належала підготовка процесуальних документів та участь в судах представником в інтересах ОСББ «Екватор-2».

На підтвердження укладення трудового договору керівництвом ОСББ «Екватор-2» їй видана довіреність, на підставі якої вона брала участь у судових засіданнях.

Факт її праці також підтверджується рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2013 року у справі

за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСББ «Екватор-2» про захист земельних прав, в якій вона брала участь як представник відповідача, а також підготовкою і складанням звернень до різних інстанцій, роздруківки цих звернень з клопотаннями та доповненнями до апеляційної скарги, підготовки заперечень на касаційну скаргу.

Посилаючись на те, що відповідач до теперішнього часу не провів з нею розрахунок, не зарахував належну до сплати суму заробітної плати за комунальні послуги, враховуючи розмір прожиткового мінімуму з квітня по листопад 2013 року - 1 147 гривень та з грудня 2013 року - 1 218 гривень, просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року в розмірі 10 394 гривні.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що у 2013 році на ім'я позивача, як мешканки будинку, колишнього члена та голови правління ЖБК «Екватор-2», яке реорганізоване співвласниками будинку АДРЕСА_1, видана довіреність на право представлення об'єднання у судових органах з усіма правами, передбаченими 27, 31, 34-35 ЦПК України.

Встановивши недоведеність факту укладення між сторонами трудового договору, а видана довіреність свідчить про наявність правовідносин, які регулюються ст. ст. 237, 244 ЦК України, що не є підставою для виплати заробітної плати відповідно до ст. ст. 94, 116 КЗпП України та врахувавши, що позивач не обиралася до статутних органів об'єднання та не займала посаду члена правління ОСББ «Екватор-2», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада

2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович