Справа № 399/36/17
Провадження № 2/399/100/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2017 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судового засідання Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача в якій просила визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок № 31, який знаходиться в с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області по вул. Пушкіна з надвірними будівлями, відповідно до технічного паспорту.

Свій позов мотивувала тим, що у квітні 1975 року позивач придбала житловий будинок в с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області, по вулиці Пушкіна, 31. Продавцем цього будинку була ОСОБА_3, жителька міста Кременчук, Полтавської області. З 1975 року позивач вільно і відкрито користується цим будинком та присадибною земельною ділянкою. На момент придбання цього будинку, коштами із продавцем вона розрахувалась та підписали договір купівлі-продажу, який посвідчили в ОСОБА_2 сільській раді. До цього часу позивач вважала, що даний договір має законну силу, так як на той час сільські ради мали право посвідчувати договора відчуження нерухомого майна. Але, коли ОСОБА_1 звернулась з консультацією до Державного реєстратора по питанню реєстрації права власності на свій будинок, їй пояснили, що вказаний договір купівлі-продажу не має законної сили, так як посвідчений з порушенням законодавства, а саме: замість посвідчення договору відповідальною особою сільської ради були лише засвідчені справжність їх підписів. Крім того, в цьому договорі прізвище було записано з помилкою, на що позивач раніше не звертала уваги. На сьогоднішній день фактичне місце перебування ОСОБА_4, у якої позивач купила будинок, їй не відомо, а також чи вона взагалі жива. Ніяких претензій щодо володіння та користування будинком з її боку, чи з боку інших осіб, до позивача не поступало. Таким чином, більше десяти років, тобто з 1975 року, ОСОБА_1 відкрито і безперервно користується вищевказаним будинком та присадибною земельною ділянкою, сплачує необхідні платежі.

Позивач до суду не зявилася, однак надала заяву в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу просила розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Кіровоградської області до суду свого представника не направили, однак надали до суду заяву в якій позов визнали та просили розглядати справу за відсутності їх представника.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок по вулиці Пушкіна, 31 в с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області вбачається, що відомості про власника житла в ньому відсутні, замовником технічного паспорту є ОСОБА_1 /а.с. 7/.

Згідно звіту про оцінку майна власником житлового будинку по вулиці Пушкіна, 31 в с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області є ОСОБА_1 /а.с. 8-9/.

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 08.12.2016 року № 02-30/336 вбачається, що власником будинку з 1986 року по вулиці Пушкіна, 31 в с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області є ОСОБА_1, згідно по господарської книги обліку за 1986 рік № 3, особовий рахунок № 205 /а.с.10/. Даний факт також підтверджується договором купівлі продажу /а.с.6/.

Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Пункт 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 звертає увагу, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

У п. 6 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається: у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред'явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.

Позивач довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном більше 10 років та постійно підтримує його в належному стані, крім того, ніхто ніяких претензій щодо вказаного житла не заявляв та на квартиру не претендував.

Враховуючи викладене, оскільки позивач добросовісно заволоділа чужим майном житловим будинком по вулиці Пушкіна, 31 в с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області і понад десять років відкрито, безперервно нею володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст. 344 Цивільного кодексу України.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,79,88,209,212,214,215,224-228,294,296 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою хутір Верхній, Коренівського району Краснодарського краю право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок в селі Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області, по вулиці Пушкіна, будинок № 31.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Лях