Справа № 357/5316/16-ц Головуючий у І інстанції Цуранов А. Ю.
Провадження № 22-ц/780/2357/17 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 26 13.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

встановила:

У травні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на таке.

Відповідно до кредитного договору б/н від 9 вересня 2010 року відповідач ОСОБА_2 отримала від банку кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення вимог закону та договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов'язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 29 лютого 2016 року складає 28349,07 грн., з яких: 12876,90 грн. заборгованість за кредитом;12647,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1326,15 грн. штраф (процентна складова).

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 28349,07 грн. та понесені судові витрати в сумі 1378 гривень.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав його незаконності та необґрунтованості, порушення судом норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відмовляючи у задоволенні позову у зв'язку з пропуском судом строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про пропуск строку позовної давності, не врахував відповідних правових позицій Верховного Суду України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із пропуску позивачем строку позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки заборгованість виникла в березні 2011 року, а з позовом банк звернувся в травні 2016 року.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є необґрунтованими, та такими, що не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2010 року між сторонами у справі укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором (п. 2.1.1.12.11 Умов).

Як видно із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_2 09 вересня 2010 року та складає умови договору, відповідач зобов'язана була повертати кредит та проценти щомісячними платежами, до 25 числа місяця, який слідує за звітним у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості ( а.с.7).

В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у позичальника виникла заборгованість, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній строковий платіж відповідач здійснила 25 травня 2015 року ( а.с.3-5).

У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою по захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, починаючи з дати отримання кредиту - з вересня 2010 року відповідачка регулярно сплачувала заборгованість, сальдо простроченої заборгованості було нульовим, і лише 28 червня 2013 року вникла заборгованість у розмірі 249 грн. 37 коп., яка була погашено 5 липня 2013 року. Наступний раз відповідач допустила прострочену заборгованість 29 листопада 2013 року у розмірі 33 грн. 20 коп.

Отже, про порушення свого права на сплачу кредиту та процентів банк дізнався 28 червня 2013 року, а звернувся до суду , як вбачається зі штампу суду на позовній заяві, 10 травня 2016 року (а.с.1), отже, не пропустив передбачений законом трирічний строк позовної давності.

Однак, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України на вказані вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув та помилково дійшов висновку про те, що банк звернувся до суду з даним позовом після спливу трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.3-4) встановлено, що станом на 29 лютого 2016 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 28349,07 грн., що складається із заборгованості за кредитом 12876,90 грн.; за процентами по користуванню кредитом 12647,77 грн.; за пенею та комісією 998,25 грн., а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. фіксованої частки та 1326,15 грн. за процентною складовою.

Оскільки розмір заборгованості по кредиту підтверджено банком у розрахунку, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 2893,8 грн. (а.с.37,120), підлягають стягненню на його користь з відповідача .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (, МФО 305299, рр. № 3111) заборгованість за кредитним договором № б/н від 9 вересня 2010 року у сумі 28349 гривень 07 копійок, яка складається з наступного: 12876 гривень 90 копійок - заборгованість за кредитом; 12647 гривень 77 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 - гривень штраф (фіксована частина); 1326 гривень 15 копійок - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (, МФО 305299, рр. № 3111) судові витрати по справі в сумі 2893 гривні 80 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді :