РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15469/16-ц

Провадження № 2/643/1901/17

21.02.2017 року Московський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді - Букреєвої І.А., при секретарі - Саілян Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб із відповідачем ОСОБА_2, та стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитни, посилаючись на наступні обставини.

З 07 липня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 470, шлюбі.

Від шлюбу мають дитину - неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя не склалось у зв'язку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки та дитини. Фактично спільне життя припинено.

Неповнолітня дитина мешкає разом з позивачкою. Домовленості щодо участі у матеріальному забезпеченні сина не було досягнуто.

Крім того, позивачка зазначає, що має недостатній рівень матеріального забезпечення, а відповідач працює. Тому просить суд стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісяця до його повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Позивач та відповідач позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 07 липня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 470, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 (а.с. 3).

Від шлюбу мають дитину - неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Спільне життя не склалось у зв'язку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сім'ї. По домовленості між сторонами неповнолітня дитина проживає з позивачкою.

Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України).

Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_4 батьком дитини дійсно є відповідач ОСОБА_2 (а.с. 4)

Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у виховані та утримані своєї дитини наряду з позивачем.

При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Як встановлено судом, місце роботи відповідача ОСОБА_2 невідоме.

Суд вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 367 ЦПК України, статтями 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 07 липня 2012 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 470, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН - НОМЕР_2, аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, починаючи з 08.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН - НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового засідання, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: І.А. Букреєва