Номер провадження: 22-ц/785/2249/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1О
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на рухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 30 січня 2008 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 10 лютого 1979 року уклала з ОСОБА_4 шлюб, у шлюбі народилось двоє дітей, які вже досягли повноліття. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 4 лютого 2005 року шлюб розірвано, реєстрацію розірвання шлюбу проведено 18 травня 2005 року. Посилаючись на набуття в період шлюбу у спільну сумісну власність подружжя житлового будинку, розташованого по 1-му Овражному провулку, 4 в м. Рені, транспортних засобів, меблів, побутової техніки, речей домашнього інтерєру тощо, всього на загальну суму 294440,00 грн., позивач ОСОБА_3 просила поділити майно подружжя згідно зазначеного в позові переліку, виділивши їй житловий будинок по 1-му Овражному провулку, 4 в м. Рені, автомобіль марки «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ, диван ліжко, крісло, телевізор, тумбу під телевізор, меблеву стінку з дзеркалами, меблеву стінку прихожої, чотири паласи, килим, холодильник, люстру, два світильники, два одіяла, покривало на диван-ліжко, часи настінні, відеомагнітофон, відеоплейер, дзеркало, пилосос, куток меблевий, соковижималку, для подріблення кави, всього на загальну суму 146840,00 грн.; виділивши ОСОБА_4 транспортний засіб марки «Мерседес»-312, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль марки «Іфа», реєстраційний номер 038-28ОВ, мікроавтобус «Івеко», реєстраційний номер 353-73ОВ, мотоцикл марки «Іж Юпітер»- 5К, реєстраційний номер18-26ОДП, причіп ГКБ, реєстраційний номер 179-36ОА, причіп 2п-5, реєстраційний номер 119-55ОА, меблеву стінку чорного кольору, спальний гарнітур, килим, кухонний гарнітур, два одіяла, покривало на ліжко, шість подушок, штори, вентилятор, всього на загальну суму 147600,00 грн. (т.1 а.с.3-7).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, звернувшись 4 травня 2012 року до суду із зустрічним позовом, просив визнати за ним право особистої власності на транспортний засіб автомобіль марки «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ (т.1 а.с.198-197).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 4 травня 2012 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (т.1 а.с.204).

Позивач ОСОБА_3 вимоги зустрічного позову не визнала (т.1 а.с.213-214).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2012 року позовну заяву ОСОБА_3 в частині вимог про поділ автомобіля «Камаз», реєстраційний номер НОМЕР_2, залишено без розгляду (т.1 а.с.224).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2012 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання права особистої власності на рухоме майно (т.1 а.с.226-229).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2012 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_3 про поділ майна скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково, поділено майно подружжя, а саме автомобіль марки «Мерседес», автомобіль марки «Іфа», автомобіль марки «Івеко», мотоцикл марки «Іж-Юпітер», причіп 2 П-5, з визнанням за кожним права власності на ? частку цього рухомого майна, в решті вимог ОСОБА_3 відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін (т.2 а.с.126-130).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційної інстанції (т.2 а.с.195-197).

При новому апеляційному перегляді справи ОСОБА_3 підтримано апеляційну скаргу, подану нею 29 травня 2012 року. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог (т.1 а.с.240-264).

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб 10 лютого 1979 року. Шлюбний контракт не укладався. Розірвання шлюбу зареєстровано в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу РАЦС Ренійського РУЮ Одеської області 18 травня 2005 року за №58 (т.1 а.с.9,10).

Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України).

Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України).

У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом (ч.1 ст.70 СК України).

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду (ст.71 СК України).

Вимоги про поділ майна подружжя предявлено ОСОБА_3 до суду 30 січня 2008 року. Як майно подружжя, що підлягає поділу, заявлено житловий будинок, транспортні засоби, меблі, побутова техніка, речі домашнього інтерєру. Перелік спірного майна, спосіб поділу такого зазначено в позовній заяві. В ході розгляду справи в суді першої інстанції за заявою позивача ОСОБА_3 ухвалою суду залишено без розгляду вимоги щодо поділу як спільної сумісної власності подружжя транспортного засобу автомобіля марки «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ, відтак, дане рухоме майно в даній справі не входить в перелік майна, заявленого ОСОБА_3 до поділу як спільна сумісна власність подружжя.

Поряд з цим, вказане рухоме майно як то транспортний засіб автомобіль «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ, є спірним за вимогами зустрічного позову ОСОБА_4, який предявив до суду вимогу про визнання даного транспортного засобу належним йому на праві особистої приватної власності.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що житловий будинок, розташований по 1-му Овражному провулку, 4 в м. Рені, не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, так як житловий будинок набуто ОСОБА_4 у власність після розірвання з ОСОБА_3 шлюбу. Суд відмовив у поділі меблів, побутової техніки, речей домашнього інтерєру тощо з підстав недоведеності придбання цих речей в період шлюбу та знаходження таких на час поділу у ОСОБА_4 Суд вважав встановленим, що в період шлюбу придбано транспортні засоби автомобіль «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ, автомобіль «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль «Іфа», реєстраційний номер 03828ОВ, автомобіль «Івеко», реєстраційний номер 35373ОВ, мотоцикл «Іж Юпітер»-5К, реєстраційний номер 1826ОДБ, причіп ГКБ-8350, реєстраційний номер 17936ОА, причіп 2П-5, реєстраційний номер 11955ОА, однак відмовив в поділі цього рухомого майна, обґрунтувавши тим, що автомобіль «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ, має залишатися за ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_4 не надав доказів тощо, що всі інші зареєстровані на його імя транспортні засоби за своєю вартістю складають вартість меншу чим ? вартості автомобіля «Камаз», що зареєстрований на імя ОСОБА_3, крім того, ОСОБА_3 не ставить питання про визнання права власності на транспортні засоби, придбані в період шлюбу та зареєстровані за ОСОБА_4 Відповідно, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб автомобіль «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ, за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 не зареєстрований.

Висновки суду в частині відмови в задоволенні первісних вимог ОСОБА_3 про поділ житлового будинку, меблів, побутової техніки, речей домашнього інтерєру відповідають обставинам справи, вказують на правильне застосування норм матеріального права. Що ж до відмови в поділі рухомого майна, то обґрунтування висновків суду в цій частині вимог ОСОБА_3 підлягає зміні, оскільки відмовити в поділі рухомого майна слід з інших підстав.

Висновки суду в частині відмови в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_4 при даному апеляційному перегляді справи перевірці не підлягають, оскільки відмову в задоволенні зустрічного позову про визнання права особистої власності на автомобіль марки «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ, ОСОБА_4 шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду не оскаржує, відтак, з огляду на визначені статтею 303 ЦПК України межі апеляційного перегляду справи, процесуальні підстави для перевірки законності рішення суду в частині зустрічного позову при даному апеляційному перегляді справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо житлового будинку як обєкта права спільної сумісної власності подружжя безпідставні з огляду на наступне.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 як продавцем та ОСОБА_6, ОСОБА_7 як покупцями, ОСОБА_6, ОСОБА_7 купили незакінчений будівництвом житловий будинок (готовністю 48%), що знаходиться по 1-му провулку Овражному, 4 в м. Рені. Договір посвідчено державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 3 червня 1986 року за реєстровим №1219 (т.1 а.с.184). Житловий будинок було прийнято в експлуатацію актом від 15 листопада 1995 року, затвердженим рішенням Ренійського міськвиконкому від 30 листопада 1995 року №331 (т.1 а.с.183).

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6, ОСОБА_7 як продавцями та ОСОБА_4, ОСОБА_9 як покупцями, ОСОБА_4 і ОСОБА_9 купили домоволодіння №4 з надвірними спорудами, що знаходиться на земельній ділянці по 1-му провулку Овражному в м. Рені Одеської області та складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 79,30 кв.м, житловою площею 44,20 кв.м, сараю літ. «Б», сараю літ. «В». душу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», гаражу літ. «Є», огорожі 1,2,3, споруд 4,5. Договір купівлі-продажу посвідчено державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_10 23 вересня 2005 року, зареєстровано в реєстрі за №2173. Державна реєстрація права власності ОСОБА_4, ОСОБА_9 на підставі вказаного договору купівлі-продажу проведена 23 вересня 2005 року. Продане домоволодіння належало продавцям на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ренійською державною нотаріальною конторою 3 червня 1986 року за реєстровим №1219 (т.1 а.с.59,185).

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 17 січня 2012 року в справі №2-1122/2011 за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4, ОСОБА_12 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_9) про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно визнано дійсним договір купівлі-продажу від 14 липня 2009 року житлового будинку №4 по 1-му провулку Овражному в м. Рені, визнано право власності за ОСОБА_11 на житловий будинок №4 загальною площею 79,3 кв.м житловою площею 44,20 кв.м по 1-му провулку Овражному в м. Рені (т.1 а.с.158-159).

Згідно інформації КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації» від 9 квітня 2012 року №132, наданої на запит суду першої інстанції, та інформації від 24 листопада 2016 року №394, наданої на запит апеляційного суду, архівна справа на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Рені, 1-й Овражний провулок, будинок 4, містить дані: про нотаріально посвідчений 3 червня 1986 року за реєстровим №1219 договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом будинку; дані про прийняття закінченого будівництвом будинку в експлуатацію актом від 15 листопада 1995 року, затвердженим рішенням Ренійського міськвиконкому від 30 листопада 1995 року №331; дані про нотаріально посвідчений 23 вересня 2005 року за реєстровим №2173 договір купівлі-продажу будинку; дані про реєстрацію нерухомого майна за ОСОБА_11 на підставі рішення суду від 17 січня 2012 року в справі №2-1122/2011 (т.1 а.с.183-186).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 10 лютого 1979 року, розірвання шлюбу зареєстровано 18 травня 2005 року.

Таким чином, житловий будинок, розташований по 1-му Овражному провулку, 4 в м.Рені, набуто ОСОБА_4 у власність на підставу нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вже після розірвання шлюбу з ОСОБА_3, більш того ОСОБА_4 набуто нерухоме майно у спільну часткову власність з ОСОБА_9, з якою в подальшому укладено шлюб.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 9 січня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2009 року, в справі №2-5886/2008 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_12 (ОСОБА_9) про виселення відмовлено у задоволенні вимог про виселення ОСОБА_12 (ОСОБА_9) з житлового будинку, розташованого по 1-му Овражному провулку, 4 в м. Рені (т.1 а.с.189, 216).

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року, в справі №1523/1869/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_12 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_9) про визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання житлового будинку спільною сумісною власністю відмолено в задоволенні вимог про визнання удаваним укладеного між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_9 договору купівлі-продажу домоволодіння №4 з надвірними спорудами, що знаходиться на земельній ділянці по 1-му провулку Овражному в м. Рені Одеської області; відмовлено у визнанні вказаного нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (т.2 а.с.78-83, 152-157, 158-161). Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року відмовлено у відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року (т.2 а.с.105, 116-117). Ухвалою судді Верховного Суду України від 23 жовтня 2015 року повернуто ОСОБА_3 заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року (т.3 а.с.44).

Вищевказаними судовими рішеннями, законність яких перевірена в апеляційному та касаційному порядку, встановлено, що житловий будинок, розташований по 1-му Овражному провулку, 4 в м. Рені, не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Судами різних інстанцій досліджувались, зокрема, обставини набуття цим подружжям спірного будинку у 1999 році, як то стверджувала та продовжує стверджувати ОСОБА_3, проте належних та допустимих доказів укладення договору купівлі-продажу будинку у 1999 році добуто не було.

За змістом частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, наявні в справі докази, як то нотаріально посвідчені договори, в сукупності з обставинами, встановленими судовими рішеннями, що набрали законної сили, вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по 1-му Овражному провулку, 4 в м. Рені, не був обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відтак, дане нерухоме майно не може бути предметом поділу майна цього подружжя.

Суд першої інстанції з вимогами щодо поділу житлового будинку визначився правильно, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, які не досліджені судом першої інстанції та які не були предметом дослідження при розгляді інших справ, рішення в яких набрали законної сили.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить доводів неправильності рішення суду щодо заявлених до поділу меблів, побутової техніки, предметів і речей домашнього інтерєру як обєктів права спільної сумісної власності подружжя. В справі відсутні докази набуття переліченого майна у період шлюбу, наявності такого майна на час вирішення спору, відсутні докази опису й оцінки майна тощо. ОСОБА_3 посилається на те, що це спірне майно знаходиться в житловому будинку, розташованому по 1-му Овражному провулку, 4 в м. Рені, однак даний будинок не належав ОСОБА_3, був придбаний ОСОБА_4 і ОСОБА_9 після розірвання шлюбу ОСОБА_4 і ОСОБА_3, відтак, посилання на наявність належного ОСОБА_3 майна в чужому будинку є безпідставним. Що ж до ОСОБА_4, то він заперечує щодо придбання у період шлюбу перелічених в пунктах 9-41 позовної заяви меблів, побутової техніки, предметів і речей домашнього вжитку, крім того, зазначає, що всі спільні меблі, речі, предмети тощо після припинення шлюбних відносин залишилися в помешканні ОСОБА_3 у її та їхніх дітей володінні та розпорядженні.

Суд першої інстанції з вимогами щодо поділу майна згідно переліку, зазначеного в пунктах 9-41 позовної заяви, визначився правильно, нових доказів в обґрунтування заявлених вимог щодо цього майна суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не надано.

В частині вимог про поділ рухомого майна встановлено наступне.

За змістом позовної заяви ОСОБА_3 у період шлюбу придбано: автомобіль «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ, транспортний засіб марки «Мерседес»-312, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль марки «Іфа», реєстраційний номер 038-28ОВ, мікроавтобус «Івеко», реєстраційний номер 353-73ОВ, мотоцикл марки «Іж Юпітер»- 5К, реєстраційний номер18-26ОДП, причіп ГКБ, реєстраційний номер 179-36ОА, причіп 2п-5, реєстраційний номер 119-55ОА (т.1 а.с.3-7). В ході розгляду справи ОСОБА_3 зменшила розмір позовних вимог, виключивши з переліку майна, що підлягає поділу автомобіль «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ (т.1 а.с.58). Ухвалою суду першої інстанції від 18 травня 2012 року позовні вимог ОСОБА_3 в частині поділу автомобіля «Камаз», реєстраційний номер 232-86ОВ та визнання в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_3 права власності на цей автомобіль залишено без розгляду (т.1 а.с.224).

Транспортний засіб автомобіль марки «Камаз»-53212, 1990 року випуску, реєстраційний номер 23286ОВ, зареєстровано за ОСОБА_4 (після розірвання шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_13 21 березня 2001 року, знято з обліку 13 вересня 2005 року (т.1 а.с.51, 209). Наслідком виключення автомобіля марки «Камаз», реєстраційний номер 23286ОВ з переліку майна, що підлягає поділу, було залишення вимог щодо цього транспортного засобу без розгляду. Крім того, на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про поділ майна подружжя транспортний значився знятим з обліку, де, у володінні кого такий знаходиться не відомо. Огляд транспортного засобу та опис не проводились, оцінка вартості транспортного засобу не здійснювалась.

Транспортний засіб автомобіль марки «Мерседес Бенц»-312, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, був зареєстрований за ОСОБА_9 з 18 серпня 2004 року, перереєстрований 27 жовтня 2004 року, 7 липня 2009 року у звязку зі зміною прізвища за ОСОБА_12 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_9), знятий з обліку 20 січня 2010 року (т.1 а.с.52, 61, т.2 а.с.168, 173). Таким чином, автомобіль марки «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1, не є майном, придбаним в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно поділу як майно подружжя не підлягає.

Транспортний засіб автомобіль марки «Іфа»-50, 1982 року випуску, реєстраційний номер 03828ОВ, зареєстрований за ОСОБА_4 16 травня 1997 року (т.1 а.с.43, 209, т.2 а.с.174). Таким чином, автомобіль марки «Іфа»-50, реєстраційний номер 03828ОВ, є майном, придбаним в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Проте, на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про поділ майна подружжя і потому не встановлювалось де, у володінні кого транспортний засіб знаходиться, чи існує такий з огляду на те, що автомобіль випущено більше тридцяти років тому. Огляд транспортного засобу та опис не проводились, оцінка вартості транспортного засобу не здійснювалась.

Транспортний засіб автомобіль марки «Івеко Дейлі», 1995 року випуску, реєстраційний номер 35373ОВ, був зареєстрований за ОСОБА_4 30 травня 2002 року (т.1 а.с.84, 209). Таким чином, чином, автомобіль марки «Івеко Дейлі», реєстраційний номер 35373ОВ, є майном, придбаним в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Проте, на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про поділ майна подружжя і потому не встановлювалось де, у володінні кого транспортний засіб знаходиться, чи існує такий. Огляд транспортного засобу та опис не проводились, оцінка вартості транспортного засобу не здійснювалась.

Транспортний засіб мотоцикл марки «Іж Юпітер»-5К, реєстраційний номер 1826ОДБ, зареєстрований за ОСОБА_4 25 грудня 1985 року (т.1 а.с.209). Таким чином, мотоцикл «Іж Юпітер»-5К, реєстраційний номер 1826ОДБ, є майном, придбаним в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Проте, на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про поділ майна подружжя і потому не встановлювалось де, у володінні кого транспортний засіб знаходиться, чи існує такий з огляду на те, що мотоцикл випущено більше тридцяти років тому. Огляд транспортного засобу та опис не проводились, оцінка вартості транспортного засобу не здійснювалась.

Причіп 2П-5, реєстраційний номер 11955, зареєстрований за ОСОБА_4 31 серпня 2000 року. Причіп ГКБ 8350, реєстраційний номер 17936ОА, 1989 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_4 1 серпня 2001 року, знятий з обліку 14 лютого 2006 року (т.1 а.с.209). Таким чином, причепи є майном, придбаним в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Проте, на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про поділ майна подружжя і потому не встановлювалось де, у володінні кого причепи знаходяться, чи існують, зважаючи на те,що один з причепів знято з обліку, огляд та опис причепів не проводились, оцінка вартості причепів не здійснювалась.

Транспортний засіб є неподільним рухомим майном, відтак, в порядку поділу майна визнається право особистої власності за одним з подружжя, інший з подружжя має право отримати грошову компенсацію вартості належної йому частки у спільній сумісній власності на транспортний засіб чи отримати в особисту власність інший рівноцінний транспортний засіб, майно тощо.

В даній справі за змістом позовних вимог ОСОБА_3 як позивач у спорі про поділ майна подружжя просила заявлені нею транспортні засоби виділити ОСОБА_14, їй же виділити житловий будинок, меблі, речі, побутову техніку (від поділу автомобіля «Камаз» відмовилась). Результатом розгляду справи є відсутність підстав для поділу житлового будинку, меблів, речей, побутової техніки тощо. Відтак, фактично із зазначеного ОСОБА_3 переліку майна, що підлягало поділу, залишились автомобіль «Іфа», автомобіль «Івеко», мотоцикл і два причепи. Для правильного поділу цього рухомого майна, яке є неподільним, кожен з колишнього подружжя вправі заявити відповідні вимоги про визнання за одним з них права особистої власності на транспортні засоби зі сплатою другому з подружжя грошової компенсації вартості частки в спільній сумісній власності, чи про визнання права особистої власності за кожним на певні транспортні засоби, дотримуючись рівності часток. При цьому в справі мають бути належні та допустимі докази наявності транспортних засобів на час розгляду справи, має бути проведено огляд та опис транспортних засобів, здійснена експертна оцінка транспортних засобів для встановлення ринкової вартості, що має значення при поділі майні в натурі, виплаті грошової компенсації тощо.

ОСОБА_3 таким чином позовні вимоги не заявлено. З огляду на визначений статтею 11 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд першої інстанції розглядає справи в межах заявлених вимог, а згідно вимог статті 303 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає законність рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності транспортних засобів, що підлягають поділу. Сам по собі факт знаходження на обліку транспортних засобів, яким 20-30 років з дати випуску не свідчить, що таке майно ще існує в натурі та має якусь цінність.

Із аналізу викладено, виходячи зі змісту позовних вимог, у даній справі у заявлений спосіб провести поділ рухомого майна не можливо. Сторони не позбавлені процесуального права предявити до суду вимоги щодо поділу рухомого майна, надавши відповідно докази як наявності такого майна в натурі, так і його оцінки, з тим щоб поділ рухомого майна в натурі був рівноцінним, чи грошова компенсація вартості частки у праві спільної сумісної власності подружжя ринковою.

Якщо ж звернутися до змісту апеляційної скарги, що фактично ОСОБА_3 цікавить питання поділу житлового будинку, скарга не містить доводів ні щодо транспортних засобів, ні щодо меблів, побутової техніки, речей тощо.

Оскільки ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції про відмову йому в задоволенні зустрічного позову не оскаржує, а апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить доводів неправильності відмови в задоволенні зустрічного позову, то процесуальні підстави для перегляду законності рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог зустрічного позову при даному апеляційному перегляді справи відсутні.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2012 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя змінити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2