У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на рішення апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 05 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 56-Б, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 64 тис. доларів США зі сплатою 9 % за користування кредитом та кінцевим строком повернення кредиту - 05 грудня 2036 року, додаткову угоду № 1, та додатковий договір від 25 вересня 2014 року про внесення змін та доповнень № 3 до нього.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 06 грудня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 58-Б/П-1; 06 грудня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_8 - договір поруки № 58-Б/П-2; 25 вересня 2014 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_9 - договір поруки № 58-Б/П-3. Проте відповідачі належним чином умов кредитного договору не виконали, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 41 279,78 доларів США, яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів.

У серпні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки.

Вимоги мотивували тим, що, на їх думку, договір споживчого кредиту укладений з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, при його укладенні банк не провів розрахунки сукупної вартості кредиту за кожним платіжним періодом, не надано в письмовій формі повної інформації про кредитування, умови договору є несправедливими по відношенню до позичальника у зв'язку з істотним дисбалансом прав та обов'язків, не попереджено про валютні ризики.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2015 року позов ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 об'єднані в одне провадження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2015 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір від 06 грудня 2006 року № 56-Б, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «КБ «Надра». Визнано недійсним іпотечний договір від 05 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «КБ «Надра», посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Михальчук Л.В. за реєстровим № 3508 (зі змінами внесеними 09 квітня 2010 року договором про внесення змін до договору іпотеки, що посвідчений за реєстровим № 1253). Визнано недійсними договори поруки від 06 грудня 2006 року № 56-Б/П-1 (зі змінами та доповненнями), укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «Надра», № 56-Б/П-2 від 06 грудня 2006 року (зі змінами та доповненнями), укладений між ОСОБА_8 та ПАТ «КБ «Надра»; № 56-Б/П-3 від 25 вересня 2014 року (зі змінами та доповненнями), укладений між ОСОБА_9 та ПАТ «КБ «Надра». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2016 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2006 року № 56-Б у розмірі 40 352,44 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) становила 1 052 391 грн 64 коп., з якої: заборгованість за кредитом у розмірі 35 183,77 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становила 917 592 грн 72 коп., заборгованість за процентами у розмірі 5 168,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 134 798 грн 91 коп., та пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 24 185 грн 03 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_10, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, керувався тим, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, а сам договір укладений з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, ПАТ «КБ «Надра» допущено істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, керувався тим, що інформація про умови кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо була надана позичальнику, отже порушень Закону України «Про захист прав споживачів» банком не було. Крім того, наявність підписаного обома сторонами кредитного договору та додаткових угод до нього вказує на те, що їх укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не була примушена до укладення такого договору, відтак, волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі; при укладенні кредитного договору ОСОБА_7 були відомі всі його умови, не існувало ніяких інших обставин, які б примусили прийняти умови договору на вкрай невигідних для себе умовах. Враховуючи ст. ст. 526, 554, 549, 610 ЦК України, з урахуванням положень кредитного договору та договорів поруки, з відповідачів на користь банку підлягає до солідарного стягнення наявна сума заборгованості.

Судом установлено, що 05 грудня 2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 56-Б про надання кредиту на суму 64 тис. доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 9 % з кінцевим строком повернення кредиту - 05 грудня 2036 року (а .с. 9, 10).

22 жовтня 2010 року та 25 вересня 2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_7 укладені додаткові договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 05 грудня 2006 року (а. с. 12−19). Додатком до останнього договору є графік погашення кредиту, у якому міститься повна інформація щодо вартості кредиту (а. с. 20−22).

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 05 грудня 2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 56-Б/П-1 та у зв'язку з проведенням реструктуризації 25 вересня 2014 року між цими ж сторонами був укладений договір поруки № 1 № 56-Б/П-1 (а. с. 23−25).

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 05 грудня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 56-Б/П-2 та у зв'язку з проведенням реструктуризації 25 вересня 2014 року між цими ж сторонами був укладений договір поруки № 1 № 56-Б/П-2 (а. с. 26−28).

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 25 вересня 2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_9 укладено договір поруки № 56-Б/П-3 (а. с. 29, 30).

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 05 грудня 2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Михальчук Л.В. за реєстровим № 3508 (а. с. 72−75).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено права споживача в разі придбання ним продукції у кредит.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» регулюються питання щодо визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, зокрема, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Так, матеріали справи містять дані про те, що перед укладенням кредитного договору, 30 листопада 2006 року, ОСОБА_7 був ознайомлений про умови кредитування, типові процентні ставки, режим погашення, недоліки та переваги даного виду кредитування тощо; при укладенні договору також підписано анкету-заяву про те, що позичальник ознайомлений з умовами кредитування (а. с. 179, 180).

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що укладаючи кредитний договір, позичальник усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, справедливі та відповідають його інтересам, що не суперечить ст. 627 ЦК України.

Таким чином, апеляційний суд правильно зазначив про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову про визнання недійсним як кредитного договору, так і договорів поруки, договору іпотеки, правильно застосувавши положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року № 6-1341цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При цьому апеляційний суд правильно вказав, що позов ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» підлягає до часткового задоволення з урахуванням ст. ст. 526, 554, 549, 610 ЦК України, положень кредитного договору та договорів поруки.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_10 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак