Провадження № 2/161/953/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним0,,0

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши,

що з відповідачем ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04.11.1978 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2013 року шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу з ОСОБА_4, була виділена земельна ділянка площею 0,3454 га для ведення особистого селянського господарства в с. Боголюби Луцького району і яка прилягає до земельної ділянки площею 0,12 га по вул. Лесі України с. Боголюби Луцького району Волинської області, на якій розташований їхній будинок та господарські будівлі і споруди, які на даний час знаходяться у спільній з ОСОБА_4 власності. В період шлюбу та після фактичного припинення шлюбних відносин і ведення спільного господарства з ОСОБА_4, до березня 2016 року, нею особисто оброблялася земельна ділянка площею 0,3454 га. У березні 2016 року її син відповідач ОСОБА_5, заборонив їй користуватися вказаною земельною ділянкою та повідомив, що дану земельну ділянку ОСОБА_4 подарував йому на підставі договору дарування від 13.10.2015 року без її згоди. Вважає, що уклавши без її згоди договір дарування земельної ділянки відповідач ОСОБА_4 грубо порушив ст.ст. 60, 65 СК України, оскільки вказана земельна ділянка є спільною сумісною власністю її та відповідача ОСОБА_4 Такий договір суперечить вимогам ст.ст. 228, 369 ЦК України. Просить суд визнати недійсним з моменту вчинення договір дарування від 13.10.2015 року земельної ділянки 0,3454 га для особистого селянського господарства в с. Боголюби Луцького району Волинської області у приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим»як Ж.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5; вилучити записи з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,3454 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:3548, згідно Договору дарування земельної ділянки від 13.10.2015 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності від 13.10.2015 року р. № 28.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнала, суду пояснила, що дійсно під час шлюбу з позивачкою, відповідачу ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка площею 0, 3454 га для ведення особистого селянського господарства. Проте, ця земельна ділянка є особистого власністю ОСОБА_4, оскільки право власності на неї набуте в порядку приватизації. Таким чином, відповідач ОСОБА_4 мав право укладати правочини щодо даної земельної ділянки без згоди позивачки. Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 04.11.1978 року по 20.06.2013 року (а.с. 8-10).

На підставі рішення Боголюбської сільської ради Луцького району Волинської області від 12.09.2008 року № 29/4 відповідачу ОСОБА_4 у приватну власність була виділена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3454 га, яка розташована в с. Боголюби Луцького району (а.с. 40).

На підставі вищевказаного рішення Боголюбської сільської ради ОСОБА_4 було видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку серії ЯЙ № 284250 (а.с. 52).

У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу (далі СК) України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набути нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користування, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержав із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Зі змісту рішення Боголюбської сільської ради від 12.09.2008 року № 29/4 вбачається, що земельна ділянка відповідачу ОСОБА_4 передана у приватну власність на підставі ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, тобто в порядку безоплатної приватизації земельної ділянки громадянином.

З огляду на наведене суд вважає, що земельна ділянка передана у приватну власність відповідача ОСОБА_4 на підставі рішення Боголюбської сільської ради від 12.09.2008 року № 29/4 є його особистою приватною власністю.

На підставі договору дарування земельної ділянки від 13.10.2015 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,3454 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Боголюби Луцького району Волинської області (а.с. 36-39). Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим»як Ж.В., реєстровий номер 1204.

На підставі ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчиненим одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Оскільки спірна земельна ділянка є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_4, як така, що була отримана ним в порядку безоплатної приватизації, то відповідач ОСОБА_4 мав право розпорядитися даною земельною ділянкою на власний розсуд без отримання на це письмової згоди позивачки ОСОБА_1

За таких обставин суд вважає, що передбачених законом підстав для визнання договору дарування земельної ділянки недійсним та виключення з Державного реєстру речових прав відомостей про право власності, вчинених на підставі вказаного договору дарування, немає, а тому у задоволення позову ОСОБА_1 слід відмовити за необгрунтованністю.

На підставі ст.ст. 203 215, 368, 369 ЦК України, ст.ст. 57, 60 СК України, ст.ст. 89, 116, 118, 121 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_6