Справа № 635/8122/16-ц
Провадження по справі № 2/635/49/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Щербак Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву ОСОБА_1 про заміну виду забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Споживчого товариства «Хорошево» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, визнання права власності на нежитлову будівлю та визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «В-1», розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Миру, буд.2Б, укладений 27 січня 2006 року між ним та Споживчим товариством «Хорошево»; визнати за ним право власності на зазначену нежитлову будівлю та визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «В-1», розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Миру, буд.2Б, посвідчений 27 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №1777, анулювавши реєстрацію права власності на зазначений обєкт за ОСОБА_2

Окремою заявою позивач просить замінити вид забезпечення позову та замість забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 148,3 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Миру, буд.2Б, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу від 27 жовтня 2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстровими №№1774,1777 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №32081427 від 27 жовтня 2016 року та №32082007 від 27 жовтня 2016 року), забезпечити позов зазначеним шляхом однак без права експлуатації відповідачем ОСОБА_2 та шляхом заборони ОСОБА_2 вчинення певних дій, а саме: зайняття нею або іншими особами, які діятимуть від її імені, спірного приміщення та заборони ОСОБА_2 вимагати від будь-яких третіх осіб звільнення спірної будівлі. В обґрунтування заяви посилався на те, що 08 грудня 2016 року Харківським районним судом Харківської області було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладений арешт на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 148,3 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Миру, буд.2Б. 13 лютого 2017 року до партнерів позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які здійснюють догляд за спірною будівлею, підтримують її в належному стані та охороняють майно, надійшли листи з погрозами від відповідача ОСОБА_2 про звільнення ними зазначеної будівлі. Таким чином відповідач намагається до постановлення рішення по справі зайняти спірне приміщення, тим самим порушити матеріально-правові інтереси позивача. Враховуючи викладене, позивач вважає, що загальний арешт спірного майна не в повній мірі забезпечує захист його законних інтересів (прав) як позивача на той випадок, якщо відповідач буде діяти недобросовісно.

У судовому засіданні позивач заяву про заміну способу забезпечення позову підтримав, просив її задовольнити та пояснив, що придбав спірне приміщення з торгів в 2006 році та з цього часу фактично ним користується, зробив ремонт, повністю несе витрати по його утриманню. В цей час в спірному приміщенні знаходяться належні йому будівельні матеріали та торгове обладнання, також, крім нього, приміщення фактично використовують його партнери по спільній діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, заяву про заміну способу забезпечення позову підтримав, просив її задовольнити, пояснивши, що з 2006 року позивач несе тягар по утриманню спірного приміщення, підстави виникнення у відповідача права власності на спірне майно вважає незаконними, невжиття заходів забезпечення позову в той спосіб, що просить позивач може призвести до незворотних наслідків у виді руйнування та пошкодження майна, яке належить позивачу та знаходиться в спірному приміщенні. Підставою для звернення із заявою про заміну виду забезпечення позову стало звернення відповідача з письмовими вимогами до партнерів позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звільнення спірного приміщення, що свідчить про активні дії відповідача, направлені на заволодіння майном.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про заміну виду забезпечення позову з тих підстав, що забезпечення позову у спосіб, який просить позивач порушить право власності та право на зайняття підприємницькою діяльністю відповідача, оскільки на цей час право власності відповідача ОСОБА_2 на спірне майно зареєстроване в установленому порядку та не скасоване. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, фактично на даний час займає частину приміщень в спірному майні та має намір використовувати зазначене приміщення у своїй підприємницькій діяльності. Наявність майна позивача та здійснення ним ремонту в спірних приміщеннях жодним чином позивачем не доведено, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 займають приміщення без жодної правової підстави, що порушує право власності відповідача. Вважає, що заходи забезпечення у виді арешту майна, які були вжиті раніше ухвалою суду, достатні для забезпечення рішення суду.

Представник відповідача СТ «Хорошево» у судове засідання не зявився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача СТ «Хорошево».

Суд, вислухавши думку позивача, його представника та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року накладений арешт на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 148,3 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Миру, буд.2Б, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу від 27 жовтня 2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстровими №№1774,1777 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №32081427 від 27 жовтня 2016 року та №32082007 від 27 жовтня 2016 року).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Заява про заміну способу забезпечення позову розглядається судом у строки, встановлені частиною другою статті 153 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, спірним є право власності відповідача ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 148,3 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Миру, буд.2Б, яке вона набула на підставі договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 за реєстровим №1777. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування певного виду заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно ст.ст. 12,15,16 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, в тому числі і на власний розсуд обирає спосіб захисту цивільних прав та інтересів судом.

В судовому засіданні кожна із сторін наполягала на тому, що саме вона фактично користується спірним майном, так представник відповідача ОСОБА_2 пояснив, що остання фактично займає частину приміщень, але жодною стороною не надано достатніх доказів, які б свідчили про фактичне користування спірним приміщенням у повному обсязі. Тому вжиття заходів у виді заборони експлуатації та займання відповідачем або іншими особами, діючими від її імені, спірної нежитлової будівлі, може привести до порушення права власності відповідача, яке буде неспівмірним з заявленими позовними вимогами.

В заяві про заміну виду забезпечення позову позивач просить в тому числі заборонити відповідачу ОСОБА_2 вимагати від будь-яких третіх осіб звільнення спірної будівлі, що взагалі не може бути способом забезпечення позову, оскільки саме по собі предявлення такої вимоги жодним чином не може вплинути на можливість чи неможливість виконання рішення суду.

Доводи позивача про те, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року у вигляді арешту спірного нежитлового приміщення не в повній мірі забезпечують захист законних інтересів позивача ґрунтуються лише на припущеннях. Посилання позивача на листи з погрозами, направлені на адресу партнерів позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не підтверджують факту порушення матеріально-правових інтересів позивача та вчинення несумлінних, недобросовісних дій з боку відповідача, які б давали обґрунтоване припущення вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у зазначений в заяві про заміну способу забезпечення позову спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про заміну виду забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 154 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про заміну виду забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Споживчого товариства «Хорошево» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, визнання права власності на нежитлову будівлю та визнання недійсним договору купівлі-продажу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: