У х в а л а

іменем україни

12 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про розірвання кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про розірвання кредитного договору, посилаючись на те, що 31 березня 2008 року між нею та ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступник ПАТ «Фідобанк») укладено кредитний договір № 014/3731/2/12577 про надання кредиту у розмірі 23 230 доларів США для інвестування будівництва однокімнатної квартири у м. Полтаві, яка до цього часу не побудована. В цей же день з метою забезпечення вказаного кредитного договору укладено іпотечний договір № 014/3731/2/12577 про заставу цієї квартири.

У зв'язку з нестабільною фінансовою ситуацією в країні, збільшенням офіційного курсу долара по відношенню до гривні, заволодіння шахрайським шляхом даними кредитними коштами, ОСОБА_6 з об'єктивних причин порушила боргові зобов'язання та не могла в обумовлені строки погашати кредитну заборгованість. 04 квітня 2014 року ОСОБА_6 направила на адресу банку листа, згідно якого повідомила про зупинення нею сплати кредитних коштів та про розірвання кредитного договору. Одночасно просила припинити нарахування відсотків, штрафу/пені та визначити сталу суму заборгованості у гривнях відносно курсу долара США на день укладення кредитного договору. Однак відповідь на лист нею не отримана, що можна розцінювати як погодження банку на її пропозицію, викладену у листі.

Окрім цього, ОСОБА_6 не працевлаштована, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому просила суд з 04 квітня 2014 року кредитний договір № 014/3731/2/12577 від 31 березня 2008 року, укладений між нею та ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступник ПАТ «Фідобанк») розірвати.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04 травня 2016 року, зустрічний позов ОСОБА_6 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судами встановлено, що 31 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 014/3731/2/12577, згідно якого кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надав позичальнику кредит в сумі 23 230 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 30 березням 2038 року, зі сплатою 12,00 відсотків річних.

Пунктом 1.3 договору визначено, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником щомісячно, відповідно до графіку платежів, наведеного в додатку № 1 цього договору.

Дані кредитні кошти призначені для інвестування в об'єкт нерухомого майна, яким є однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору № 05-080 про участь у Фонді фінансування будівництва від 25 лютого 2008 року, укладеного між ТОВ «Інвестиційна компанія «Полтавабудінвест» та позичальником (п. 2.1 договору).

Договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, відсотків за користування, комісій, штрафів та пені). (п. 8.1 договору).

Пунктом 11.1 договору сторони засвідчили, що невід'ємною частиною договору є додаток № 1 Повідомлення позичальника фізичної особи про умови надання споживчого кредиту (з додатком, яким визначається графік платежів за договором).

Згідно повідомлення позичальника фізичної особи про умови надання споживчого кредиту ВАТ «Ерсте Банк» (Кредитор), яке отримано під розпис позичальником ОСОБА_6 визначено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе позичальник.

12 січня 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № 014/3731/2/12577 від 31 березня 2008 року.

31 березня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем (іпотекодавець) та відповідачем (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки № 014/3731/2/12577, згідно якого іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого за цим договором. Предметом іпотеки є майнові права на однокімнатну квартиру № 34 на 09 поверсі, загальною площею 39,93 метрів квадратних у будинку АДРЕСА_1, будівництво якої не завершене, яка в майбутньому стане власністю іпотекодавця - до оформлення правовстановлюючих документів та належної реєстрації права власності на вищевказану квартиру, яка після оформлення правовстановлюючих документів та належної реєстрації права власності стане забезпеченням виконання зобов'язань іпотекодавцем за кредитним договором. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 31 березня 2008 року та зареєстрований під № 689.

Згідно наданого розрахунку станом на 26 жовтня 2015 року позивач має заборгованість перед банком в сумі 20 028,85 доларів США та 33 110 грн 09 коп. пені, що в перерахунку на гривню за курсом НБУ станом на 26 жовтня 2015 року (1 долар США +22,574677 грн) становить 485 254 грн 90 коп., з яких:

- 1226,07 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом;

- 15567,22 доларів США - строкова заборгованість за кредитом;

- 3235,56 доларів США - сума відсотків;

- 9 237 грн 88 коп. - сума пені, нарахована за порушення термінів повернення кредиту;

- 23 872 грн 21 коп. - сума пені, нарахована за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом.

04 квітня 2014 року ОСОБА_6 направила на адресу банку листа, згідно якого повідомила про зупинення сплати коштів за кредит та про розірвання кредитного договору. Одночасно просила припинити нарахування відсотків, штрафу/пені та визначити сталу суму заборгованості у гривнях відносно курсу долара США на день укладення кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що відсутні підстави передбачених ст. 652 ЦК України для розірвання спірного кредитного договору.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213−215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак