05.04.2017 Єдиний унікальний номер 205/7582/16-ц
Єдиний унікальний номер №205/7582/16-ц
Провадження №2/205/1144/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

за участю секретаря Романової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 11 жовтня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 5-9).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 з 16 січня 1988 року. Від шлюбу народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу за спільні кошти подружжя придбало квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу вказаної квартири укладено із ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5, реєстровий №2036. Але, належним чином право власності на квартиру чоловік не зареєстрував.

12 лютого 2016 року ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями після його смерті є позивачка та син ОСОБА_2, який подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на корить позивачки.

Позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини після смерті чоловіка, але не змогла оформити належним чином спадкові права на спадщину, так як чоловік за життя не зареєстрував за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1, а також, у договорі купівлі-продажу квартири від 10.04.1996 року у написанні прізвища покупця допущена помилка зазначено як «Пихтелев» замість вірного «Піхтельов», що не відповідає даним зазначеним у свідоцтві про смерть спадкодавця.

Враховуючи вищевикладене, позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом, в якому просить встановити факт належності ОСОБА_4, померлому 12 лютого 2016 року, договору купівлі-продажу квартири №66, розташованої за адресою: м. Дніпро (попередня назва м. Дніпропетровськ), бульвар Рубіновий, будинок №6, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 10 квітня 1996 р. за реєстром №1-2036; встановити факт належності мені ОСОБА_1 та ОСОБА_4, померлому 12 лютого 2016 року, на праві спільної сумісної власності квартири №66, розташованої за адресою: м. Дніпро (попередня назва м. Дніпропетровськ), бульвар Рубіновий, будинок №6; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 (попередня назва м. Дніпропетровськ), як сумісно набутого майна подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 (попередня назва м. Дніпропетровськ), в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 12 лютого 2016 року.

Позивачка в судове засідання не з'явилась. До суду надала письмову заяву, в якій вона просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.84).

Відповідач, в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_6, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмове заперечення, в якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову (а.с.79-82).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.64).

Третя особа ОСОБА_3 державна нотаріальна контора в особі свого законного представника в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надіслала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі свого представника, у звязку із виробничою завантаженістю (а.с.74).

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року).

Суд, зясувавши обставини по справі, дослідивши їх наданими доказами вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового засідання встановлено, що 16 січня 1988 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено шлюб (а.с.11).

13 листопада 1988 року у подружжя народився син ОСОБА_2 (а.с.12).

На підставі договору купівлі-продажу від 10 квітня 1996 року ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10). У вказаному договорі у вступній його частині прізвище ОСОБА_4 зазначено як «Пихтельов».

Згідно копії інвентаризаційної справи наданої КП «ДМБТІ» ДОР відомості щодо зареєстрованого права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 відсутні (а.с.75).

12 лютого 2016 року помер ОСОБА_4. У свідоцтві про смерть серії І-КИ №669383 від 15.02.2016 року прізвище померлого зазначено як «Піхтельов» (а.с.50).

За життя ОСОБА_4 належним чином не зареєстрував право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку із чим, правовстановлюючі документи на дану квартиру на його ім'я відсутні.

Із матеріалів спадкової справи №695/2016 (а.с.49-58) вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги спадкування фактично прийняла спадщину, що відкрилась після смерті чоловіка так як проживала та була зареєстрована із ним до моменту його смерті за однією адресою.

ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері - ОСОБА_1 (з.а.с.49).

Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Постановою від 27 серпня 2016 року державним нотаріусом ДДДНК ОСОБА_7 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, померлого 12.02.2016 року, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.57).

У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України встановлено те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно ст..1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно розяснень пленуму Верховного суду України у п. 12 своєї постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними доповненнями та змінами) при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, часом і місцем народження, цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки в прізвищі, імені, по батькові, або замість імені та по батькові вказані ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З статті 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ст.. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно до ст.. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Згідно зі ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст..392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, у звязку із чим, підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.15, 57-60, 66, 88, 197, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, померлому 12 лютого 2016 року, договору купівлі-продажу квартири №66, розташованої за адресою: м. Дніпро (попередня назва м. Дніпропетровськ), бульвар Рубіновий, будинок №6, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 10 квітня 1996 р. за реєстром №1-2036.

Встановити факт належності мені ОСОБА_1 та ОСОБА_4, померлому 12 лютого 2016 року, на праві спільної сумісної власності квартири №66, розташованої за адресою: м. Дніпро (попередня назва м. Дніпропетровськ), бульвар Рубіновий, будинок №6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 (попередня назва м. Дніпропетровськ), загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., що складається з житлової кімнати площею 16,4 кв.м., житлової кімнати площею 11,8 кв.м.,кухні площею 7,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,8 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 7,0 кв.м., вбудованої шафи площею 0,4 кв.м.,обладнана лоджією 2,0 кв.м., як сумісно набутого майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 (попередня назва м. Дніпропетровськ), загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., що складається з житлової кімнати площею 16,4 кв.м., житлової кімнати площею 11,8 кв.м.,кухні площею 7,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,8 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 7,0 кв.м., вбудованої шафи площею 0,4 кв.м.,обладнана лоджією 2,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 12 лютого 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.С. Шавула