РІШЕННЯ

Іменем України

13.02.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частку в майні, що є сумісним майном подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частку в майні, що є спільним сумісним майном, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири АДРЕСА_1 та автомобіля марки "Жигулі" із визначенням 1/2 права власності на них.

24.01.2017 року позовні вимоги в частині визнання права приватної часткової власності на ? автомобіля марки "Жигулі", залишено без розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 25.11.1994 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2

Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В період шлюбу, за спільні кошти на підставі договору купівлі - продажу АЕЕ № 291394 від 15.11.2001 року ними було придбано двох-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що була зареєстрована за відповідачем.

Протягом 2002-2009 років вона, позивач, із дітьми була зареєстрована у даній квартирі.

Однак, в 2012 році , з метою покращення житлових умов, сім"я переїхала проживати в квартиру батьків відповідача АДРЕСА_3, що є їхнім фактичним місцем проживання.

З 2013 року стан її здоров"я став погіршуватись, як і відносини в сім"ї. Відтак, вона звернулась із проханням до чоловіка повернутись в їх помешкання по вул. Квітневій, однак отримала відмову, оскільки, на його думку, ця квартира належить виключно йому.

Згідно із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.01.2016 року, шлюб між ними розірвано.

Покликаючись на ст..ст. 22, 28, 29 КпШС, ст. 112, 115 ЦК УРСР вважає, що у неї із ОСОБА_2 виникло право спільної сумісної власності на вищевказаний об»єкт нерухомості.

Відповідач ОСОБА_7 позовних вимог не визнав.

28.04.2016 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду зустрічний позов про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частку в майні, що є спільним сумісним майном, список та перелік якого подав у письмовому вигляді.

Свої зустрічні вимоги обґрунтовує тим, що за час спільного сімейного життя із відповідачкою, ними було набуте спільне майно подружжя, яке відповідно до вимог ст.ст. 60,61 СК України, підлягає поділу та визнання за ним права власності на ? частку в спільному сумісному майні подружжя.

Зокрема , просить суд, визнати за ним право власності на: мультиварку Philips 1штука; кухонний комбайн CjmbiMax 700 1 штука; холодильник Ardo 1 штука; праску електричну Magio 1 штука; електромясорубку ZELMER 1 штука; лампу фото полімерну Vivadent Astralis 5 1 штука; фрітюрницю Bosch 1 штука; пательню з кришкою KAISERHOFF 1штука; пательню тефлонову з кришкою 1 штука; форми для випічки 3 штуки; рисо варку Reiskugel 1штука; Сервіс чайний білий на 14 приборів; сервіс кавовий сірий на 14 приборів; сервіс кавовий біло чорний на 6 персон; сервіс чайний коричневий на 20 приборів; фужери келішки золоті 16 одиниць; склянки прозорі 13 штук; фужери кришталеві 6 штук; келішки кришталеві 8 штук; горнята кавові (чорні) 2 штуки; чайний сервіз (темне скло) 5 персон; сервіс столовий 10 приборів; миски (гаварецька кераміка) 2 штуки; каструлі (жовті) 2 штуки; каструлі (бежеві) з кришками 4 одиниці; полумиски 4 штуки; струпка мармурова 1 штука; набір кухонних ножів 7 одиниць; набір кухонний чорний 3 одиниці; набір кухонний червоний 3 одиниці; набір кухонний металевий 5 одиниць; набір кухонний дерев»яний 5 одиниць; ножі, виделки, ложки столові на 6 персон; чайні ложки 11 штук; маленькі виделки 4 штуки; ножі для масла 3 штуки; сервіс десертний скляний на 13 приборів; набір столовий Bohmann на 12 персон (ложки, виделки, ножі,чайні ложки); тарілка з лопаткою 1 штука, електрофен 1 штука; газова колонка Vaillant 1 штука; пральна машина Siemens 1 штука; електричний чайник Magiteg 1 штука; газова плита Gefect 1 штука; витяжка кухонна Cata 1 штука; мікрохвильова Sharp 1 штука; телевізор 1 штука.

Колекція народного костюму: запаски 6 штук; обгортки 3 шт.; сорочка жіноча вишивана 7 штук; спідниця вишивана 1 шт; крайки 7 штук; сорочка чоловіча 3 штуки; штани чоловічі 2 штуки; рушники вишивані 5 штук; скатертина вишивана 1 штука; серветки вишивані 6 штук;

Шкіра кабана; шкіра козулі; шкіра овеча.

В судовому засіданні від 14.11.2016 року позивач за зустрічним позовом свої позовні вимоги уточнив, виключивши із переліку майна, що підлягає поділу: мультиварку Philips 1штука вартістю 2399,00 грн. та лампу фото полімерну Vivadent Astralis 5 1 штука вартістю 2000,00 грн. Крім того, сторони погодили, що загальна вартість майна, вказаного у списку майна становить 53116,00 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні первинні позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позові, просять його задоволити. В обґрунтування своїх позовних вимог надали суду додаткові пояснення, відповідно до яких, підтвердили, що рішенням Франківського районного суду від 29.01.2016 року сторони є розлученими, квартира куплена за спільні кошти подружжя. Зокрема, пояснили, що позивач отримувала кошти від своїх батьків, які повністю передавала чоловікові для купівлі квартири. Розмір суми вона пригадати не може, однак свій вклад у придбання спірної нерухомості підтверджує.

Щодо уточнених зустрічних позовних вимог, то такі визнали в повному обсязі.

Відповідач за первинним позовом та його представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали, покликались на свої письмові заперечення відповідно до яких, просять відмовити в задоволенні позовну, оскільки спірна квартира по вул. Квітневій, 4/29 у м. Львова була придбана за кошти його батьків, шляхом продажу квартири по вул. Кожуна, 9/2 у 2001 році за 30 тис. грн., за які вподальшому було придбано дві квартири: по вул. Генерала Чупринки, 77/5 та по вул. Квітневій, 4/29. Вважає, що позивачкою не надано суду жодних доказів, які б вказували на її фінансову участь у придбанні квартири, а відтак , із покликанням на ст.ст. 57, 70 С К України, просить відмовити в позовних вимогах.

В судовому засіданні відповідач за первинним позовом додатково пояснив, що договір купівлі продажу квартири укладений без її , дружини участі та без її фінансових вкладів. Кошти на придбання квартири наддав його батько, відтак вимоги позивача є безпідставними.

Представник відповідача за первинним позовом у своїх поясненнях покликалась на п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, якою передбачено, що вирішуючи питання про поділ майна подружжя, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання.

Додатково повідомила суд, що в період шлюбу із відповідачем, позивачка приватизувала квартиру за адресою: АДРЕСА_4, а саме 1/3 частину квартири, на яку відповідач не претендує.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , батько відповідача за первинним позовом, пояснив суду, що спірна квартира по вул. Квітневій, 3/29 у м. Львові придбана ним, за кошти, отримані внаслідок продажу квартири по вул. Ковжуна, 9/2 у м. Львові. Окрім, спірної квартири ним також придбано квартиру по вул. Генерала Чупринки, 77/5 у м. Львові.

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що як первинні позовні вимоги, так і зустрічні підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 25.11.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-СГ №311310 виданим відділом РАГС Львівського міськвиконкому (а.с.7).

Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.01.2016 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.125-127).

Згідно положень п.23 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено , що за час перебування у шлюбі сторонами було набуте таке майно, яке вважають спірним, а саме:

- квартира за адресою: АДРЕСА_5;

- мультиварка Philips 1штука; кухонний комбайн CjmbiMax 700 1 штука; холодильник Ardo 1 штука; праска електрична Magio 1 штука; електромясорубка ZELMER 1 штука; лампа фото полімерна Vivadent Astralis 5 1 штука; фрітюрниця Bosch 1 штука; пательня з кришкою KAISERHOFF 1штука; пательня тефлонову з кришкою 1 штука; форми для випічки 3 штуки; рисо варка Reiskugel 1штука; Сервіс чайний білий на 14 приборів; сервіс кавовий сірий на 14 приборів; сервіс кавовий біло чорний на 6 персон; сервіс чайний коричневий на 20 приборів; фужери келішки золоті 16 одиниць; склянки прозорі 13 штук; фужери кришталеві 6 штук; келішки кришталеві 8 штук; горнята кавові (чорні) 2 штуки; чайний сервіз (темне скло) 5 персон; сервіс столовий 10 приборів; миски (гаварецька кераміка) 2 штуки; каструлі (жовті) 2 штуки; каструлі (бежеві) з кришками 4 одиниці; полумиски 4 штуки; струпка мармурова 1 штука; набір кухонних ножів 7 одиниць; набір кухонний чорний 3 одиниці; набір кухонний червоний 3 одиниці; набір кухонний металевий 5 одиниць; набір кухонний дерев»яний 5 одиниць; ножі, виделки, ложки столові на 6 персон; чайні ложки 11 штук; маленькі виделки 4 штуки; ножі для масла 3 штуки; сервіс десертний скляний на 13 приборів; набір столовий Bohmann на 12 персон (ложки, виделки, ножі,чайні ложки); тарілка з лопаткою 1 штука, електрофен 1 штука; газова колонка Vaillant 1 штука; пральна машина Siemens 1 штука; електричний чайник Magiteg 1 штука; газова плита Gefect 1 штука; витяжка кухонна Cata 1 штука; мікрохвильова Sharp 1 штука; телевізор 1 штука.

Колекція народного костюму: запаски 6 штук; обгортки 3 шт.; сорочка жіноча вишивана 7 штук; спідниця вишивана 1 шт; крайки 7 штук; сорочка чоловіча 3 штуки; штани чоловічі 2 штуки; рушники вишивані 5 штук; скатертина вишивана 1 штука; серветки вишивані 6 штук;

Шкіра кабана; шкіра козулі; шкіра овеча.

Відповідачем за зустрічним позовом, уточнені позовні вимоги визнаються позовні вимоги щодо визнання спільним майном подружжя та визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частку у майні, що є спільно сумісним майном згідно переліку його уточнених зустрічних позовних вимог.

Суд, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб(не відповідача) ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин.

Відтак, майно згідно переліку наведеного у зустрічній позовній заяві, слід визнати спільним майном подружжя та визнати право власності на це майно по 1/2 частки за ОСОБА_2 та ОСОБА_1, визнавши вартість вказаного майна у сумі 53116,00 грн.

На підставі ст. 61 ЦПК України, звільнити сторін від доказування тих обставин, що ними не оспорюються.

Що стосується первинних позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири АДРЕСА_1 із визначенням часток в розмірі по 1/2 права власності на неї, то ткі слід задоволити виходячи з наступного..

Судом встановлено, що 15 листопада 2001 року на підставі договору купівлі - продажу АЕЕ № 291394 від 15.11.2001 року ОСОБА_2 придбав двох-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 15891,00 грн., право власності на яку зареєстровано за ним згідно виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентиризації та експертної оцінки реєстраційного посвідчення серії КММ № 066955, реєстровий номер № 5563 (а.с. 9-10).

Факт реєстрації у зазначеній квартирі позивача, відповідача та їхніх спільних дітей підтверджується довідкою, виданою КЕВ Будинкоуперавління № 4 №637 від 04.07.2014 року (а.с. 8).

З 2012 року сім"я переїхала на фактичне міце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, де проживали батьки ОСОБА_2

Оскільки правовідносини подружжя щодо спірної квартири виникли у 2001 році, коли вона була придбана, то такі регулюютьмя нормами КпШС, ЦК УРСР, а також нормами діючого СК України.

Згідно вимог ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України , майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба , тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 23, 24 постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Покликання ж відповідача за первинним позовом на придбання спірного майна за кошти свого батька, хоч і випливає і показів такого, однак не підтверджено жодними належними та допустимими доказами та не доведено ним в судовому засіданні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, оскільки вищенаведений об»єкт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_6 була придбана в період перебування сторін у шлюбі, з метою проживання в ній сім»ї, то таке майно підлягає визнанню спільним сумісним майном подружжя.

При цьому, суд критично ставиться до показів свідка, як і до тверджень відповідача щодо походження коштів на придбання квартири.

Суд надає перевагу правовстановлюючому документу - договору купівлі - продажу, де покупцем значиться відповідач ОСОБА_7, а купівля квартири відбулась під час перебування сторін у шлюбі.

Відповідно до ст.. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними, якщо інше не визначено ними чи шлюбним договором.

Відповідно до ст. 29 КпШС, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або доного із них суд може постановити рішення про : поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для господарського призначення; розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного із подружжя у спільному майні; присудження майна в натурі одному із подружжя, з покладенням на нього обов"язку компенсувати другому із подружжя його частку грішми.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає , що первинні позовні вимоги слід задоволити та визнати спільним майнам подружжя квартиру АДРЕСА_7визнавши за позивачем право на 1/2 частку спірного майна.

Вирішуючи питання судових витрат, суд приймає клопотання відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору, враховуючи її матеріальний стан, стан її здоров»я , застосовуючи ч.3 ст. 82 ЦПК України та зменшує судовий збір за зустрічним позовом до 640,00 грн.

Що стосується судових витрат за первинним позовом, то ОСОБА_2 слід звільнити від сплати судових витрат на підставі ст. 5 ч.1 п.13 Закону України « Про судовий збір».

Судові витрати підлягають стягненню із відповідача відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 60,61, 88, 169, 208 - 210, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 28, 57,60, 71 Сімейного Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частку в майні, що є сумісним майном подружжя, задовільнити.

Визнати, що квартира АДРЕСА_7, є спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_7.

Уточнені позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, задовільнити.

Визнати майно спільним майном подружжя та визнати право власності на це майно по 1/2 частки за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно переліку наведеного у мотивувальній частині вказаного рішення.

Враховуючи матеріальне становище ОСОБА_1 та стан її здоровя, клопотання про зменшення суми для сплати судового збору за зустрічним позовом, зменшити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код № НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.. 00 коп.

Судовий збір в розмірі 400 (чотириста) грн.. 00 коп., що сплачений позивачем ОСОБА_1 відповідно до квитанції № 253 від 21 серпня 2016 року, повернути

ОСОБА_2 від сплати судового збору звільнити відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів після його проголошення через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь