Справа № 185/7738/16-ц
Провадження № 2/185/354/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Палюх Т. Д., при секретарі Федосімовій Ю.Д.,розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа- публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль", про розділ спільного майна подружжя та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.09.2016року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири загальною площею 53,80 кв.м. розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 23.10.2004 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох доньок - ОСОБА_3, 09.09.2011року народження, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з позивачем.

В період сумісного життя з відповідачем 4 травня 2007року ними, як подружжям, була придбана квартира АДРЕСА_2. Вартість квартири на момент її придбання склала 89 000грн. Сплачені за квартиру кошти сторони отримали в кредит від публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль", період дії укладеного кредитного договору - з 04.05.2007року по 04 05.2022року.

Відповідно до договору купівлі-продаж від 04.05.2007року відповідач ОСОБА_2 записаний одноосібним власником квартири. На даний час між сторонами виникають сварки, в процесі яких відповідач погрожує, що позбавить позивача права володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою. За правилами ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить суд розділити спільну сумісну власність подружжя і визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 9 по вул. Підгірна, будинок№ 5, в місті Павлограді Дніпропетровської області.

В судовому засіданні позивач підтримала позов.

Відповідач позов визнав.

Від третьої особи публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

Дослідивши докази, що є в письмових матеріалах справи, в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2004року( а.с.7).

Відповідно до договору купівлі-продажу від від 04.05.2007року та витягу з Державного реєстру правочинів відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3(а.с. 23-24).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04 травня 2007року публічне акціонерне товариство"Райффайзен банк Аваль"із ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 014/129382/3189/74, відповідно до якого відповідач отримав 14000 доларів США грн. зі сплатою 12,85 % за користування кредитом до 04 травня 2022 року на споживчі цілі - придбання житла на вторинному ринку( а.с.9-14), під заставу двокімнатної квартири за адресою: м Павлоград, АДРЕСА_4 згідно договору іпотеки №014/129382/3189/74/140 від 04.905.2007року (а.с.16-17).

29 січня 2015року між банком та ОСОБА_2 було укладена додаткова угода № 014/129382/3189/74/81-1-0-00/12049 до кредитного договору від 05 травня 2007 № 014/129382/3189/74, відповідно до якої були змінені умови кредитного договору - валюта кредитування та розмір відсоткової ставки, а саме: сума кредиту відповідачу 1 складає 134390 грн. 49 коп. зі сплатою процентів 17% річних до 04 травня 2022 року (а.с.13).

Відповідно до наданого третьою особою розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором 014/129382/3189/74 на 24 січня 2017року: сума кредиту- 134390,49грн., ставка по кредиту - 17% річних з 30.01.2015року; заборгованість за кредитом - 70 997,83грн., за відсотками - 826,51грн., простроченої заборгованості за кредитом та відсотками немає( а.с.48-49).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та третьою особою 04 травня 2007року був укладений іпотечний договір№014/129382/3189/74/14/140, відповідно якого відповідач надав в іпотеку третій особі належну йому на праві приватної власності квартиру № 9 у будинку № 5, по вул. Підгірна, будинок 5, в місті Павлограді Дніпропетровської області,загальною площею 53,80 кв. м, жилою - 28,30 кв.м., предмет іпотеки сторони оцінили в 89 000грн.(а.с.16-17). Договором, укладеного між банком та відповідачами 29 січня 2015 року, до іпотечного договору №№014/129382/3189/74/14/140 були внесені зміни відповідно до змін в кредитному договорі щодо розміру та валюти наданого кредиту, процентів, неустойок, інших платежів( а.с.18-20).

Укладаючи договір іпотеки, сторони домовилися про набуття, зміну або припинення своїх прав та обов'язків, закріпивши їх в договорі, який ними підписано, в тому числі й щодо права іпотекодавця - ПАТ "Райффайзен банк Аваль" звернути стягнення на предмет іпотеки( п.5.1. договору). Договор іпотеки діє до припинення основного зобов"язання, забезпеченого цим договором( п.6 договору ).

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним;знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Як передбачає ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до ст. 598,599 ЦК України зобов"язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до принципу свободи договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України), сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формулюють його конкретні умови, якщо тільки зміст якої-небудь умови імперативно не визначений законом чи іншими правовими актами.

Згідно письмового повідомлення ПАТ "Райффайзен банк Аваль" від 10.02.2017року ПАТ "Райффайзен банк Аваль" не згоден на внесення змін до кредитного договору та договору іпотеки( а.с.47).

Таким чином, судом встановлено, що подружжям оплачена лише частина квартири, яка й може бути визнана спільною сумісною власністю, що підлягає поділу. Однак доказів того, яка саме частина квартири сплачена сторонами, позивач не надала і не просила суд витребувати ці докази. Крім того, визнання права власності на частину квартири вимагає вирішення питання про розподіл витрат на погашення залишку боргу за кредитним договором, тобто внесення змін до кредитного договору і договору іпотеки, тоді як однією з умов укладеного договору іпотеки встановлено, що внесення змін допускається тільки за згодою сторін, а як встановлено судом, ПАТ "Райффайзен банк Аваль" не згоден на внесення змін до кредитного договору та договору іпотеки.

Відтак, позовні вимоги не підтверджені належними і допустимими доказами, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України, якщо у позові відмовлено, витрати на плату судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 17 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 526, 598 ЦК України, ст.ст.10,11,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль", про розділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні - в той же строк з дня отримання його копії.

Повне рішення суду виготовлено 15.02.2017року.

Суддя Т. Д. Палюх