Ухвала

Іменем України

30 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 22 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, обґрунтовуючи який зазначило, що 26 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким банк надав ОСОБА_4, а остання отримала кредит у розмірі 1 500 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розміри, передбачені встановленими умовами кредитного договору.

ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені умовами кредитного договору відповідач не виконала, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка станом на 27 серпня 2015 року за кредитним договором становить 3 938, 76 доларів США, з яких: 1 059,33 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2 719,43 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 160 доларів США - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом.

Позивач зазначає, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2011 року з ОСОБА_4 на користь банку стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 017,97 доларів США і тому заборгованість станом на 27 серпня 2015 року перед позивачем за кредитним договором становить 1 920, 79 доларів США, а також відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 23,34 доларів США - штраф (фіксована частина); 96,04 доларів США - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 2 040, 17 доларів США та судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22 квітня 2016 року, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи в задоволенніпозову, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої просив відповідач.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропустив строк звернення до суду, оскільки його перебіг ще не розпочався, так як кредитний договір продовжує діяти, є безпідставними та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій установлено, що 26 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н, згідно з яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1 500 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно із заявою позичальника термін дії картки зазначено 24 місяці.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» у лютому 2011 року звернулося до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 кредитної заборгованості, за результатами розгляду якого рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 20 грудня 2010 року в розмірі 15 869,26 грн.

Однак, вказане рішення суду відповідачем не виконано і згідно із наявним у матеріалах справи розрахунком за ОСОБА_4 станом на 27 травня 2015 року рахується заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 3 938,76 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 1 059,33 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом - 2 719,43 доларів США; заборгованості за пенею та комісією - 160 доларів США. Від цієї суми позивач просив відняти суму в розмірі 2 017,97 доларів США, стягнуту рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2011 року, після чого різниця становить 1 920,79 доларів США, а також штраф (фіксована частина) - 23,34 доларів США і штраф (процентна складова) - 96,04 доларів США.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою строк дії картки указано на лицьовій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж за даним кредитним договором ОСОБА_4 здійснила 25 січня 2010 року.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що оскільки банк звернувся з позовом до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 09 лютого 2011 року, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2011 року набрало законної сили, а з даним позовом банк до суду звернувся 28 вересня 2015 року, то позивач пропустив трирічний строк позовної давності, який закінчився ще 09 лютого 2014 року.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак