АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2130/17 Справа № 204/7968/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Дніпропетровської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» про скасування постанови про арешт майна та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Дніпропетровської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» про скасування постанови про арешт майна та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року позовну заяву було повернуто на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст.ст.108-114 ЦПК України).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна цьому суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

При визначенні підсудності справи потрібно керуватись вимогами ч.2 ст.114 ЦПК України, в якій наведено вичерпний перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність і який розширеному тлумаченню не підлягає. До зазначеного переліку, зокрема, відносяться й позови, що виникають з приводу зняття арешту з майна, які пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

В п.42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року розяснено виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Дніпропетровської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» про скасування постанови про арешт майна та зобовязання вчинити певні дії.

Тобто фактично між сторонами виник спір з приводу арешту нерухомого майна, яке розташоване в м.Павлоград Дніпропетровської області, що не заперечується самим позивачем.

З розяснень, викладених в п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5 вбачається, що відповідно до ч.2 ст.114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність).Якщо майно розташоване або знаходиться у різних районах міста чи в різних містах, то позов предявляється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини майна, вартість якої перевищує вартість тих, що знаходяться в інших районах чи місцевостях. У разі недотримання правил підсудності заява повертається судом позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду (пункт 4 частини третьої, частина пята статті 121 ЦПК).Якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду (розгляду справи по суті стаття 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил виключної підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 ЦПК).

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності самої постанови про арешт майна та незаконності дій державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не можуть слугувати підставою для розгляду заявленого ним позову саме Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала постановлена з дотриманням вимог цивільно-процесуального законодавства України, а тому не має підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.307,п.1 ст.312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_3