У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,
Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», третя особа - реєстраційна служба Кам'янського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 листопада 2013 року № 8278065 реєстраційною службою Кам'янського районного управління юстиції Черкаської області, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімп» (далі - ТОВ «Олімп») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 24 липня 2006 року між Приватним підприємством «Старлайт-Агро» (далі - ПП «Старлайт-Агро»), правонаступником якого воно є, та ОСОБА_6 укладено строком на 10 років договір оренди землі, державна реєстрація якого здійснена 29 серпня 2006 року. Згідно з умовами договору ТОВ «Олімп» є орендарем і використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,75 га, що розташована на території Лузанівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області та належить ОСОБА_6 на підставі державного акта на право приватної власності на землю.

Зазначало, що 10 вересня 2012 року ОСОБА_6, незважаючи на наявність договору оренди, передала земельну ділянку в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» (далі - ТОВ СП «Нібулон»).

Позивач вважав, що договором оренди землі від 10 вересня 2012 року порушено його права орендаря, просив суд визнати договір недійсним та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року, позов задоволено. Визнано договір оренди землі площею 2,75 га, за кадастровим номером НОМЕР_1, укладений 10 вересня 2012 року між ОСОБА_6 та ТОВ СП «Нібулон», недійсним. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 листопада 2013 року № 8278065, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кам'янського РУЮ Черкаської області.

У касаційній скарзі ТОВ СП «Нібулон», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди порушили норми цивільного процесуального права.

Судами встановлено, 24 липня 2006 року між ПП «Старлайт-Агро», правонаступником якого є ТОВ «Олімп», та ОСОБА_6 укладено договір оренди належної останній на праві приватної власності земельної ділянки площею 2,75 га за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Лузанівської сільської ради Кам'янського районного Черкаської області, строком на 10 років.

Вказаний договір зареєстрований у Кам'янському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 29 серпня 2006 року за № 61 (а. с. 8, 9).

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 червня 2012 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 та інших громадян до ТОВ «Олімп» про визнання договорів оренди землі недійсними та витребувано від ТОВ «Олімп» належну їй земельну ділянку (а. с. 12, 13).

10 вересня 2012 року ОСОБА_6 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ СП «Нібулон» строком на 7 років (а. с. 40−43).

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 04 грудня 2013 року скасовано рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 червня 2012 року та відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог (а. с. 14, 15).

Вирішуючи вимоги ТОВ «Олімп» до відповідачів ОСОБА_6 та ТОВ СП «Нібулон», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив висновок, що на момент укладення договору оренди між ОСОБА_6 та ТОВ СП «Нібулон» сторонами не були додержані вимоги ст. 203 ЦК України, а саме: зміст укладеного правочину суперечив вимогам ЦК України та Закону України «Про оренду землі», порушував майнові права ТОВ «Олімп», як законного землекористувача земельної ділянки згідно з умовами договору оренди землі, укладеного між ТОВ «Олімп» та ОСОБА_6 24 липня 2006 року.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Крім того, пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 1, ст. ст. 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Така правова позиція висловлена і Верховним Судом України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1599цс15.

Отже, у справі, яка переглядається, суди помилково прийняли до розгляду позовні вимоги ТОВ «Олімп» до відповідача ТОВ СП «Нібулон».

За таких обставин судові рішення у цій частині підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі згідно з ч. 1 ст. 340 ЦПК України.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 206 ЦПК України, колегія суддів роз'яснює сторонам, що зазначений спір у цій частині повинен розглядатись за правилами ГПК України.

Щодо іншої частини позовних вимог ТОВ «Олімп», то суди дійшли правильного висновку про те, що у зв'язку зі скасуванням рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 червня 2012 року жодних правових наслідків не наступило. Тобто договір оренди землі від 24 липня 2006 року є чинним, а повторна одночасна передача в оренду однієї і тієї ж земельної ділянки суперечить вимогам чинного законодавства.

Такий висновок судів відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року № 6-332цс15 та від 24 червня 2015 року № 6-251цс15.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що ТОВ «Олімп» не є стороною договору оренди від 10 вересня 2012 року, а тому не мало права його оскаржувати, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки предметом договору оренди від 10 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ СП «Нібулон», є земельна ділянка, право оренди якої виникло у ТОВ «Олімп» у 2006 році і було чинним на час укладення оспорюваного договору. Відповідно до ст. 15 ЦПК України ТОВ «Олімп» звернулося до суду за захистом свого порушеного права користування спірною земельною ділянкою.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 340, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» задовольнити частково.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року у частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», про визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 листопада 2013 року № 8278065 реєстраційною службою Кам'янського районного управління юстиції Черкаської області скасувати, провадження у справі у цій частині позовних вимог закрити.

У іншій частині рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік