Провадження № 2/522/1394/17
Справа № 522/651/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 16 000 000 гривень та судові витрати.

У судове засідання 20.02.2017 року зявився позивач, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить ії задовольнити.

В судове засідання зявилась відповідач ОСОБА_3 яки позов визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав:

Судом встановлено, що 12.02.2010 року позивач ОСОБА_1 позичва грошові кошти ОСОБА_2 у розмірі 16 000 000 гривеь з кінцевим терміном повернення до 12.012.2016 року, що підтверджується копією боргової розписки (а.с. 4)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання по договору позики не виконав, і станом на 12.02.2016 року кошти у розмрі 16 000 000 гривень позивачу не повернув.

На момент розгляду справи доказів погашення боргу у суду не має.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення суми боргу обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України.

Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Отже, грошовим зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони.

Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Судом також встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 6890 гривень, що підтверджується від 30.12.2016 року, наявною в матеріалах справи (а.с. 1).

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому стягненню з відповідача підлягають також судові витрати позивача у вигляді судового збору в розмірі 6890 гривень.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд, дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.. 3, 4, 10, 11, 30, 57, 60, 64, 88 ч.4, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.. 11, 509, 524, 525, 526, 610-612, 624, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ІПН НОМЕР_2) суму боргу за договором позики від 12.02.2010 року, розмір якого становить 16 000 000 (шістнадцять мільйонів) гривен.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ІПН НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В

20.02.2017