УхвалА

іменем україни

10 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, в інтересах якої дії законний представник ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей Сумської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 9 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона разом зі своїм сином - ОСОБА_8 та його сім'єю зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1, яка не приватизована. Крім них у вказаній квартирі також зареєстрована її онука - ОСОБА_5 - дочка її сина ОСОБА_8 від попереднього шлюбу з ОСОБА_6 Вказувала, що після розірвання шлюбу рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2002 року між батьками ОСОБА_5, остання залишилася проживати разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6, яка виїхала зі спірної квартири та проживає окремо.

Оскільки її онука ОСОБА_5 понад шість місяців у спірній квартирі не проживає, витрати на поточний ремонт та сплату комунальних послуг не здійснює, ОСОБА_4 просила суд визнати її такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 9 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди, вірно застосувавши положення ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що непроживання ОСОБА_5 у спірній квартирі зумовлено об'єктивними причинами, а саме тим, що після розлучення своїх батьків вона через свій малолітній вік не могла захистити своє порушене право та була вимушена переїхати до іншого місця проживання разом зі своєю матір'ю, а також відсутністю вільного доступу до спірної квартири, так як ключі та код від охоронної сигналізації квартири у неї відсутні, а позивачка їх їй не надає. Тобто суди дійшли вірного висновку, що непроживання відповідачки у спірній квартирі викликано поважними й незалежними від неї причинами.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 9 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик