Справа № 161/6499/17
Провадження № 2/161/2416/17
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

26 квітня 2017 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Олексюк А.В., вивчивши позовну заяву Суккоя Вінченцо до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

24.04.2017 позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заява подана з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» установлено ставки судового збору:

-за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарнлого року (640,00 грн).

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовну заяву про розірвання шлюбу, та подати суду квитанцію про сплату судового збору для доказу виправлення зазначених недоліків.

Підстав звільнення позивача від сплати судового збору, установлених ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», чи наявності у позивача передбачених ст. 5 цього Закону пільг щодо сплати судового збору, з матеріалів позову не вбачається.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, повивач є громадянином іноземної держави, а відповідачка громадянкою України. Поряд з цим, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за Законом України. Вищевикладене означає, що розірвання шлюбу в Україні не залежить від громадянства подружжя і буде здійснюватись на підставах і в порядку, передбаченихСімейним Кодексом України.

Відповідно до статті 13 Закону УкраїниПро міжнародне приватне право, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі,визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Суд звертає увагу позивача на те, що оформлення документів для їх можливого використання як за кордоном так і на території України є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року.

Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції.

Проте, з поданого позивачем в якості доказу копії документу про укладення шлюбу не вбачається проставляння на ньому апостиля, а лише додано фотокопії перекладу дипломованим перекладачем завірені нотаріально.

Тому, позивачу необхідно надати докази в підтвердження проставлення апостиля або відсутності підстав для будь-якого додаткового засвідчення документу про укладення шлюбу.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.4 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до заяви про розірвання шлюбу додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву Суккоя Вінченцо до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків - пять днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк усуне, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк