Справа № 567/1163/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання його особистою приватною власністю садибного житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Зазначив, що з 1992 року перебував в шлюбі з відповідачем і коли, починаючи з 2004 року відповідач не побажала з ним проживати, у зв'язку з чим подружнє життя та ведення спільного господарства між ними було припинено, він переїхав проживати в с.Бродів Острозького району. Вказуючи на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинилися, 20.09.2004 року він був змушений укласти з відділенням ДТГО "Південно-Західна залізниця" договір про надання безпроцентної позики на придбання житла, за яким отримав 12000 грн. та за зазначені кошти придбав садибний житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 та на який оформив право власності шляхом отримання свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, яке видано 12.10.2004 року виконавчим комітетом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, а 04.11.2004 року провів реєстрацію права власності на зазначене майно.

Посилаючись на те, що на час придбання житлового будинку з відповідачем однією сім'єю не проживав, шлюбних відносин не підтримував, спільного господарства не вів та самостійно провів погашення позики і на даний час має намір продати зазначений будинок, але нотаріус відмовляється посвідчувати договір, зазначаючи про те, що спірний будинок придбано під час шлюбу з відповідачем, просить визнати спірне майно своєю особистою приватною власністю.

Відповідач позов не визнала, зазначаючи про те, що кошти, за які було придбано спірний житловий будинок та сам житловий будинок були набуті під час шлюбу з позивачем в період спільного проживання подружжя.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що з 1992 року по 2008 рік перебував в шлюбі з відповідачем та в період спільного подружнього життя вони проживали в будинку батьків відповідачки в с.Кургани Острозького району. Працюючи в ДТГО "Південно-Західна залізниця" в 2002 році став на квартирний облік для поліпшення житлових умов, оскільки в його сім'ї в складі 5 чоловік не було власного житла. Зазначив, що у зв'язку з відсутністю в ДТГО "Південно-Західна залізниця" житлового фонду зазначене підприємство для забезпечення своїх працівників житлом стало надавати їм в позику грошові кошти для придбання житла і тому 20.09.2004 року між ним та ДТГО "Південно-Західна залізниця" було укладено договір позики, за яким 22.09.2004 року він отримав 12000 грн. Зазначив, що на час отримання вказаних коштів він проживав зі своєю сім'єю в с.Кургани Острозького району, але оскільки відносини між ними загострилися, то отримані кошти зберігав в своєї знайомої. Пояснив, що на той час разом з дружиною обговорювали варіант купівлі житлового будинку в тому ж населеному пункті, але йому стало відомо про продаж житлового будинку в АДРЕСА_1, який він вирішив придбати про що повідомив дружину і оскільки 23.09.2004 року його вигнали з будинку, де він проживав з дружиною і дітьми і дружина відмовилась проживати з ним в с.Бродів Острозького району, то 24.09.2004 року він передав для власника житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 8500 грн. за вказаний будинок, а 3500 грн. 28.09.2004 року повернув позикодавцю ДТГО "Південно-Західна залізниця".

Пояснив, що ОСОБА_5, будучи працівником Оженинської сільської ради, допомогла йому в оформленні права власності на зазначений житловий будинок, про що 12.10.2004 року було видано відповідне свідоцтво та в подальшому зареєстровано право власності в КП "Рівненське ОБТІ".

Підтвердив пояснення відповідача про те, що 24.09.2004 року разом з нею був на весіллі товариша, зазначивши про те, що з 23.09.2004 року з відповідачем вже не проживав і відповідач жодного разу в спірному житловому будинку не була та погашення отриманої позики проводилось лише ним.

Зазначив, що у зв'язку з придбанням житла був знятий за місцем роботи з квартирного обліку.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що на час отримання позики та придбання спірного житлового будинку перебувала з позивачем в шлюбі та проживала з ним однією сім'єю. Підтвердила пояснення позивача про намір отримати позику за місцем роботи позивача для забезпечення сім'ї житлом, для чого за місцем роботи позивача вони надавали довідки про склад сім'ї та необхідність забезпечення житлом. Пояснила, що була незгідна з обраним позивачем варіантом придбання житла в с.Бродів Острозького району, оскільки раніше між ними була домовленість на придбання житла в с.Кургани Острозького району. Зазначила, що відповідач приховав від неї отримання готівки на виконання договору позики 22.09.2004 року та пояснила, що фактичне припинення шлюбних відносин з позивачем мало місце в кінці 2004 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що позивач розповідав йому, що має намір отримати кредит в ПЧ-18 за місцем роботи, оскільки не має власного житла і саме він порадив йому придбати житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, де він сам раніше знімав житло. Коли саме мали місце зазначені події він не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що протягом 3 останніх років знімає житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 належний позивачу, а сам він проживає в с.Оженин Острозького району.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з березня 2005 року позивач разом з нею проживає в с.Оженин Острозького району і їй відомо, що з кінця вересня 2004 року позивач з відповідачем не проживав, а проживав в свого брата, оскільки в будинку, який він придбав не було меблів.

Зазначила, що отриманий позивачем кредит вони погашали під час спільного проживання. Також їй відомо, що придбаний позивачем будинок належав бабі ОСОБА_5, якій позивач сплатив кошти за будинок і у зв'язку з цим в Оженинській сільській раді зазначений будинок було переоформлено на позивача.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, їх представників та свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як вбачається з пояснень сторін та письмових доказів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 15.03.1992 року і від даного шлюбу позивачка та відповідач мають дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, які разом з батьками проживали в будинку батьків відповідача в АДРЕСА_2.

Шлюб було розірвано рішенням Острозького районного суду від 17.01.2008 року та оформлено шляхом видачі 14.02.2008 року відповідного свідоцтва для ОСОБА_1

З 2002 року позивач, будучи працівником ДТГО "Південно-Західна залізниця", був взятий на квартирний облік для поліпшення житлових умов, оскільки в його сім'ї в складі 5 чоловік не було власного житла. 20.09.2004 року між позивачем та ДТГО "Південно-Західна залізниця" було укладено договір про надання безпроцентної позики на придбання житла, за яким 22.09.2004 року позивач отримав 12000 грн.

В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що 24.09.2004 року він передав для власника житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 8500 грн. як плату за вказаний будинок, а невикористаний залишок коштів в розмірі 3500 грн. 28.09.2004 року повернув позикодавцю ДТГО "Південно-Західна залізниця".

З пояснень сторін та технічного паспорту за спірний житловий будинок вбачається, що на час його купівлі позивачем правовстановлюючі документи на нього були відсутні і право власності на будинок було оформлено на позивача 12.10.2004 року шляхом прийняття 28.09.2004 року Оженинською сільською радою відповідного рішення №131 та видачі свідоцтва про право власності та в подальшому, 04.11.2004 року право власності було зареєстровано за позивачем в КП "Рівненське ОБТІ".

У статтях 57, 60 СК України встановлені загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до ч.6 ст.57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у ст.60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

В судовому засіданні встановлено, що з 2002 року позивач перебував на обліку в ДТГО "Південно-Західна залізниця" за своїм місцем роботи як такий, що разом з членами своєї сім'ї потребував поліпшення житлових умов і у зв'язку з цим, 20.09.2004 року, діючи в інтересах своєї сім'ї, уклав договір позики з ДТГО "Південно-Західна залізниця" на придбання житла (п.1.1 договору), за яким отримав грошові кошти в розмірі 8500 грн., які витратив 24.09.2004 року на придбання спірного житлового будинку.

Таким чином, оскільки позивачем було укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, як і придбане за вказані кошти майно, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому в позові слід відмовити.

На підставі ст.. 57, 60, 61, 65 СК України, керуючись ст. 3, 10, 11, 57, 62, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 садибного житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.