Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/229/16-ц
Провадження № 2/644/193/17
справа № 644/229/16-ц
№2/644/193/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.,

за участю секретаря Яковлєвій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності, -

встановив:

14.01.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнив и просив припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на належну їй 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 зі стягненням з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 вартості належної їй частки та визнанням за позивачем права власності на спірну квартиру в цілому. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу ОСОБА_2 належить 1/2 частки вказаної квартири, але вона нею не користується, постійно проживаючи в іншому місті. Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.11.2015 року встановлено, що виділити сторонам в користування жилі кімнати з площею відповідно до їх часток у праві власності на квартиру неможливо. Сумісне користування співвласників квартирою №83 в будинку №34-А по вул.12 Квітня в м. Харкові також неможливе у звязку з такими, що склалися вкрай неприязними стосунками. Позивач вважає, що припинення права власності на частку належного відповідачеві ОСОБА_2 майна з виплатою їй ринкової вартості цієї частки не завдасть істотної шкоди її інтересам.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти припинення права власності на частку належного відповідачеві ОСОБА_2 майна з виплатою їй ринкової вартості цієї частки.

Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову не заперечувала посилаючись на те, що діти сторін по справі не мають права власності у спірній квартирі, фактично мешкають з матір'ю у м. Чугуїв Харківської області і тому їх майнові права не порушуються.

Заслухавши сторони, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Відповідачами заперечень на позов не надано.

Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 17 вересня 2010 року по 27 листопада 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 14 грудня 2010 року народився син ОСОБА_6, а 15 січня 2012 року народилась дочка ОСОБА_7, батьками яких записані сторони і які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір»ю.

У відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 15 жовтня 2010 року за реєстром № 9829 ОСОБА_1

Сергійович та ОСОБА_9 придбали у рівних частках кожний двокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Спірна квартира АДРЕСА_3 є ізольованою, загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м та складається з двох кімнат площею 9,9 кв.м та 17,4 кв.м. з виходом на балкон, кухні площею 6,8 кв.м., коридору площею 6,2 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м. та вбудованої шафи площею 1,4 кв.м. В даній квартирі проживає позивач.

Згідно до витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що ОСОБА_9 при реєстрації шлюбу 17.09.2010 року змінила прізвище на ОСОБА_1.

Згідно висновку №6019/10497 судової будівельно-технічної експертизи, виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл.проф. ОСОБА_10 26.10.2016 року (а.с.92-106), ринкова вартість 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 становить 261 197 (двісті шістдесят одна тисяча сто девяносто сім) гривень 50 копійок. Також зазначено, що виділити в натурі належні ОСОБА_1 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 не вбачається можливим.

Між сторонами по справі - співвласниками квартири АДРЕСА_1 склалися вкрай неприязні стосунки, що унеможливлює сумісне нею користування.

Відповідач ОСОБА_2 разом з дітьми в спірній квартирі не проживає та житловим приміщенням не користується, проти чого не заперечують сторони.

Відповідно до ч. 2 ст.183 ЦК України спірне майно у вигляді квартири, що належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, є річчю неподільною.

Згідно ст.319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.365 ЦК України право особи може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2)річ є неподільною;

3)спільне володіння і користування майном є неможливим;

4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Аналіз цієї норми, про що зазначено в Постанові Верховного Суду України у справі від 16.01.2012 року, свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Істотної шкоди інтересам відповідача ОСОБА_2 припинення її права на належну їй частку не завдасть, оскільки вона забезпечена іншим житлом.

За таких обставин, наявні обставини, що передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України.

Крім того, отриманих коштів відповідачем у розмірі по 261197,50 грн. достатньо для придбання іншого рівноцінного житла.

Також суд вважає, що припинення права власності на частку відповідача з виплатою йому ринкової вартості цієї частки, припинить будь-який спір між сторонами з приводу користування в подальшому спільною власністю у вигляді спірного житла.

Передбачені ч. 2 ст. 365 ЦК України умови застосування даної норми закону позивачем виконані та суду надано квитанцію про перерахунок вартості спірного майна у загальному розмірі 261197,50 гривень на депозитний рахунок Управління державної судової адміністрації Харківської області (а.с.151).

На підставі встановленого суд вважає, що припинення права на частку у спільній власності не завдасть істотної шкоди відповідачеві ОСОБА_2, тому вимоги позивача є законними й обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2500 грн. та витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4228,80 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 17, 27, 31, 60, 61, 88, ч. 3 ст. 209, п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст.183, ст. 319, ст. 321, ст.355, ст. 358, ст.365, 392 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Припинити право ОСОБА_2 на 1/2 частку у спільній власності на квартиру АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, в рахунок сплати вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_4 - грошові кошти у розмірі 261 197 (двісті шістдесят одна тисяча сто дев'яносто сім) гривень 50 копійок, що розміщені на депозитному рахунку Управління державної судової адміністрації Харківської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4 228 (чотири тисячі двісті двадцять вісім) гривень 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: