Провадження № 2/522/261/17
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого -судді Кічмаренка С.М.,
За участю секретаря Стогнієнко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1,- « про відшкодування витрат за період навчання»,-
Позивач звернувся до суду із позовом по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на навчання в сумі 53 752,77 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378,00 грн..
Позивач, будучи сповіщеним належним чином, до суду не зявився, від представника позивача надійшла письмова заява, по якій позивач просить суд справу розглянути за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не зявився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надавав та не заявляв.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
ОСОБА_1, відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію», проходила службу в органах внутрішніх справ України з 18.08.2008 по 26.08.2014 року.
У 2008 році була зарахована до Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 18.08.2008 № 139 о/с.
Відповідач закінчила Університет, отримала диплом фахівця, була відряджена для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Відповідно до наказу ГУМВС України в Одеській області від 22.08.2014 № 586 о/с Відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» (за власним бажанням).
Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
У звязку із тим, що відповідач протягом значного проміжку часу з моменту звільнення, з 26.08.2014, по сьогоднішній день, добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі.
На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України № 150 від 14.05.2007, між Університетом, ГУМВСУ в Одеській області та ОСОБА_1, 22.09.2008 укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ.
Нормами вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 Договору, Відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України.
Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університет, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 № 429 також зазначається, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обовязків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача.
Отже, Університет, як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання.
Згідно з вищезазначеними нормативно-правовими актами, наказами МВС від 15.02.2002 № 148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України», від 17.11.2001 № 1515 «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу міліції», постановами Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 594 «Про формений одяг працівників міліції», від 29.03.2002 № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального звязку та захисту інформації», Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 та Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, на ОСОБА_1 з 18.08.2008 по 23.06.2012 фактично витрачалися бюджетні кошти.
Загальна сума, витрачених на навчання ОСОБА_1 за період з 18.08.2008 по 23.06.2012, складає 53 752,77 грн. (пятдесят три тис. сімсот пятдесят дві грн. 77 коп.) (копія довідки про суми коштів, які МВС затратило на навчання ОСОБА_1, додається).
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України), одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно пункту 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Про звільнення молодого фахівця ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ Університет було повідомлено 09.09.2014 листом управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Одеській області від 08.09.2014 № 9/4659 (копія листа додається).
Таким чином, Одеським державним університетом внутрішніх справ заявлено позовні вимоги в межах строку позовної давності згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України.
Слід вказати, за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 109 Цивільно-процесуального кодексу України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.
Разом з цим, частиною 9 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації, проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Дане положення встановлює правила підсудності на вибір позивача альтернативної підсудності. Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, а, навпаки, поряд з цією, встановлює звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів.
Враховуючи вищенаведене, а також ті обставини, що у Позивача на дату подання позову є в наявності інформація по останньому місцю реєстраційного обліку Відповідача, яким є АДРЕСА_1, Університет звертається саме до Приморського районного суду м. Одеси, тобто за останнім місцем реєстрації Відповідача, у відповідності до ч. 9 ст. 110 ЦПК України.
Слід також зазначити, що за висновками колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 28.07.2010, спори, що виникають з договірних відносин між сторонами, однією з яких є фізична особа, регулюються Цивільним кодексом України, тобто підлягають розгляду в порядку ЦПК України.
Згідност. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.
З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.
Керуючись викладеним вище та згідно з п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 № 77/96, п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313, ст. 261, ч. 1 ст. 530, ст. 629 ЦК України, ст.ст. 3, 27, 109, 118, 119, 120, 137 ЦПК України, -
Позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1,- « про відшкодування витрат за період навчання»,- задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право подати апеляційну скаргу на заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо позивач не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, він може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя С.М. Кічмаренко