Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 323/1862/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Фісун Н.В.
Провадження № 22-ц/778/877/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання прибрати огорожу,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання прибрати огорожу.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких, кожен окремо, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд керувався п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та виходив із того, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав - рішення Апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, Оріхівського виробничого управління житлово-комунального господарства, третя особа - Відділ містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Оріхівської районної державної адміністрації, про спонукання виконання певних дій (а.с. 26-27).

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні судом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України).

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

В силу вимог ст. 119 ч. 2 п. 5 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання прибрати огорожу з бетонних плит, встановлену на межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с. 1-3).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2008 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.08.2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, Оріхівського виробничого управління житлово-комунального господарства, третя особа - Відділ містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Оріхівської районної державної адміністрації, про спонукання виконання певних дій було зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_6 прибрати огорожу з бетонних плит, що знаходиться на межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (а.с. 26-27).

Суд першої інстанції не проаналізував та не надав правової оцінки обставинам виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного рішення суду Оріхівським районним судом Запорізької області ОСОБА_3 були видані виконавчі листи № 2-779 від 17.11.2009 року, за якими було відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця ВДВС Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області Миленької Т.М. від 15.06.2010 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа було закінчене у зв'язку із встановленням державним виконавцем факту того, що огорожа з бетонних плит висотою 2,5 м прибрана (а.с. 120-122, 135-137).

Також, у позові, з яким звернувся до суду у травні 2016 року ОСОБА_3, останній, крім іншого, посилався на існування загрози його життю з огляду на акт Оріхівської міської ради Запорізької області від 08.02.2016 року (а.с. 23, 24).

Проте, судом не був проведений аналіз чи збігаються всі обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на наведене вище, закриття судом провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору.

Таким чином, доводи апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За встановлених обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі ст. 307 ч. 2 п. 4 ЦПК Україниз направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі (ч. 1 ст. 21 ЦПК України).

При подачі апеляційної скарги у цій справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплатили судовий збір по 320 грн. кожний (а.с. 215, 222а).

Відповідно до абз. 3 п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК України.

Таким чином, питання про розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на оскаржувану ухвалу, має бути здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: