09.02.2017 Єдиний унікальний № 371/1595/16-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2 /371/ 108 /17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Харченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення сином повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тими обставинами, що з 29 жовтня 2005 року по 22 квітня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не бере участі у його вихованні.

В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхнього малолітнього сина в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підтримала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнав.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засідання встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 22 квітня 2011 року. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 17 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 11.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 21 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 33.

Статтею 5 Сімейного кодексу України визначено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї.

Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Цей обов'язок закріплений у ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України.

На підставі положень статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду.

До розгляду справи судом, згоди щодо утримання сина сторонами не досягнуто. В даний час їхній син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області № 02-50/4503 від 29.11.2016. Відповідач не надає матеріальної підтримки та не бере участі у вихованні дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27.02.1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Сімейний кодекс України містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька.

Оскільки обов'язки по утриманню дитини батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач позов визнав, про наявність обставин, передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину, зокрема щодо його незадовільного стану здоров'я, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення, суд не повідомив.

Відповідно до довідки ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» від 26 січня 2017 року № 15, відповідач працює на посаді оператора лінії у виробництві харчової продукції 5 розряду вказаного підприємства, а отже має стабільний дохід у вигляді заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 16 грудня 2016 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення сином повноліття ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, ст. ст. 141, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 - 60, 64, 88, 174, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 292, 294, 296, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого оператором лінії у виробництві харчової продукції ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів», на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів (заробітку) ОСОБА_2 щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 16 грудня 2016 року до досягнення сином повноліття.

3.Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави Україна судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

4.Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

5.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук