Справа № 464/263/15 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/776/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

судового засідання

02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсними правочинів, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2016 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсними правочинів, визнання права власності - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення задовольнити.

Виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, що предметом його позовних вимог як спадкоємця першої черги померлої ОСОБА_6 є визнання складеного нею 26 грудня 2012 року на користь ОСОБА_7 заповіту недійсним з підстав, передбачених ч.2 ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК України та визнання недійсним укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договору дарування квартири від 22.02.2013 року з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Апелянт вважає, що акт судово-психіатричного експерта №137 від 16 березня 2016 року, який був взятий в основу мотивувальної частини рішення суду, складений з порушенням норм законодавства України. Зокрема при встановленні діагнозу ОСОБА_6 відсутні посилання експертів на коди МКХ-10, однак, одночасно зазначено, що ОСОБА_6 виявляла психічний розлад - органічно емоційно-лабільний (астенічний) розлад. З вказаного акту експерта неможливо встановити чи органічно емоційно-лабільний (астенічний) розлад відноситься до розладів психічної діяльності, що відносяться до психічних розладів і класифікуються за МКХ-10.

Разом з тим, висновки експертизи з приводу того, що на час укладення правочинів ОСОБА_6 за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними ґрунтуються на співставленні між собою матеріалів цивільної справи, медичної документації з показами свідків та клінічно-експертним уявленнями про перебіг «органічно емоційно-лабільного (астенічного) розладу».

Оцінюючи такі висновки саме за цими критеріями, не можна погодитися з ними в частині, що стосується здатності ОСОБА_6 на момент складання оспорюваних заповіту та договору дарування квартири повністю розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Так, відповідно до клінічних даних про перебіг органічних, включаючи симптоматичні, психічних розладів (МКХ-10 F. 00 - F. 09) останні характеризуються вираженою і постійною емоційною нестриманістю, лабільністю чи підвищеною стомлюваністю, різноманітними неприємними фізичним відчуттям, болям, що виникають внаслідок органічного ураження нервової системи. Клінічні діагностичні критерії згідно з МКХ-10 виявляються у домінуючій емоційній лабільності (не контрольованості, нестабільності і коливаннях в проявах емоцій, провалах в пам'яті, втрати контролю над собою тощо). Такий стан спостерігався у померлої ОСОБА_6

Вважає, що суд не повинен брати до уваги акт судово-психіатричного експерта № 137 від 16.03.2016 року і при таких обставинах повинен був призначити повторну посмертну судову-психіатричну експертизу, про яку він клопотав, однак суд безпідставно відмовив у задоволенні цього клопотання.

Судом зроблений неправильний висновок щодо відсутності в нього права користування спірною квартирою. Оскільки, власником спірної квартири була його дружина ОСОБА_6, то він як член сім'ї власника, який проживав разом з нею, набув право на користування спірною квартирою.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити.

У процесі розгляду справи апеляційним судом від ОСОБА_4 поступило клопотання про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи із обґрунтуваннями наведеними вище.

Крім того, в клопотанні зазначено, що в описовій частині висновку №137 від 16 березня 2016 року експерти безпідставно коментують нормативно-правові акти, які регламентують порядок підписання договорів та стверджують, що ОСОБА_6 самостійно підписувала договір дарування.

У висновку №137 від 16 березня 2016 року експерти вказують, що ОСОБА_6 мала абсолютне право укладати договір дарування, не повідомляючи про це ОСОБА_4, однак відповіді на такі питання може надати лише суд.

В аналізі медичної документації експерти зазначають про те, що ОСОБА_6 турбують головні болі, головокружіння, різка загальна слабість, відсутність сечі. За останні два тижні розвинулося відчуття невмотивованого страху, різку зміну настрою, плаксивість. Об'єктивно: загальний стан важкий - прекома. Спостерігається стан змішаної свідомості, переплутування слів, дезорганізація в часі та просторі, скандована мова.

21 грудня 2012 року виклик на дім, скарги на постійний спазмуючий біль в нижніх кінцівках, судоми, кульгавість при ходьбі.

24 грудня 2012 року запис невропатолога: скарги на плаксивість, дратівливість, поганий сон, неспокій.

25 грудня 2012 року скарги на різку загальну слабість, болі в ногах, підвищена пітливість, відсутність слуху.

Також ОСОБА_4 зазначає, що відповідно до даних медичної документації та довідок Львівської обласної клінічної лікарні №3710/с від 20 жовтня 2015 року та № 4309/с від 24 грудня 2014 року, у день підписання оскаржуваного заповіту та договору дарування - 26 грудня 2012 року та 22 лютого 2013 року, ОСОБА_6 амбулаторно приймала сеанси гемодіалізу (т.2 а.с.243; т.1 а.с.25).

Відповідно експертами не досліджувалося як могло вплинути на стан психічного здоров'я ОСОБА_6 перебування її на гемодіалізі в день підписання оскаржених правочинів.

Просить призначити повторну судово-психіатричну експертизу, для з'ясування наступних питань.

1. Як вплинула тяжкість захворювання ОСОБА_6 та перебування її на гемодіалізі 26 грудня 2012 року на її психічний стан?

2. Чи усвідомлювала під час складання заповіту 26 грудня 2012 року ОСОБА_6 значення своїх дій та керувала ними?

3. Як вплинула тяжкість захворювань ОСОБА_6 та перебування її на гемодіалізі 22 лютого 2013 року на її психічний стан?

4. Чи усвідомлювала під час підписання договору дарування 22 лютого 2013 року ОСОБА_6 значення своїх дій та керувала ними?

Проведення експертизи просить доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська,6)

Розглянувши клопотання ОСОБА_4 яке підтримується ним та його представником ОСОБА_5 в судовому засіданні, думку ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які заперечували проти задоволення зазначеного клопотання, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає приходить до висновку про часткове задоволення клопотання із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому або іншому експерту (експертам).

Відтак, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, щодо повноти та правильності висновку комплексної психолого-психіатричної експертизи №137 від 16 березня 2016 року, необхідно призначити додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: 03680, м. Київ, вул. Смоленська,6.

Так як проведення експертизи потребує значного часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ч.4 ст.143, ст.ст.144, 147, п.5 ч.1 ст. 202 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити частково.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсними правочинів, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу.

На вирішення експертів поставити наступні питання:

1. Чи страждала ОСОБА_6 будь-яким психічним розладом під час складання заповіту 26 грудня 2012 року та при укладенні договору дарування 22 лютого 2013 року?;

2. Чи вплинула тяжкість захворювань ОСОБА_6 та перебування її на гемодіалізі 26 грудня 2012 року та 22 лютого 2013 року на її психічний стан?;

3. Чи могла ОСОБА_6 під час складення заповіту - 26 грудня 2012 року та при укладенні договору дарування - 22 лютого 2013 року розуміти значення своїх дій та / або керувати ними?

Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: 03680, м. Київ, вул. Смоленська,6.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 385, 386 КК України за дачу неправдивого висновку і відмову від дачі висновку.

Для проведення експертизи в розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи № 464/263/15 в 2-ох томах (провадження № 22-ц/783/776/17), амбулаторну картку ОСОБА_6 на 137 арк. та амбулаторну картку ОСОБА_6 на 86 арк.

Провадження по справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в частині зупинення провадження в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.