Справа № 738/2301/16-ц Провадження № 22-ц/795/632/2017 Головуючий у I інстанції Слісар А. В. Доповідач - Висоцька Н. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2017 року у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 про повернення автомобіля,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення автомобіля. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем 11.12.2014 був виданий у користування автомобіль «ЗАЗ-110308-44», 2010 року випуску інваліду війни І групи ОСОБА_4, який помер 20.03.2015, а автомобіль залишився у його племінника ОСОБА_2 У 2016 році останній звертався до позивача щодо викупу автомобіля при цьому посилався на рішення Менського районного суду від 05.07.2016, яким встановлено факт проживання однією сім»єю ОСОБА_2 з ОСОБА_4 Позивач вказує, що відповідачем не було надано документів підтверджуючих сімейні відносини з померлим, а тому Департаментом було відмовлено в наданні дозволу на викуп автомобіля, відповідач не має законних підстав користуватися автомобілем, який підлягає поверненню позивачу.

Рішенням Менського районного суду від 13.02.2017 позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації задоволено. Зобов»язано ОСОБА_2 повернути автомобіль «ЗАЗ-110308-44» до департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 13.02.2017, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

За доводами апеляційної скарги рішення суду є таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду є передчасними, обставини справи не відповідають висновкам суду.

Заявник посилається, що він, як онук померлого є спадкоємцем четвертої черги за законом, крім того рішенням Менського районного суду було встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім»єю з ОСОБА_4, та у реєстраційних документах на автомобіль було зроблено позначку про передачу права користування автомобілем члену сім»ї ОСОБА_2 Вказані обставини підтверджують, що відповідач є членом сім»ї інваліда, як це передбачено ст. 3 СК України, та п. 3 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУ від 19.07.2006 № 999.

В скарзі заявник посилається на те, що він в шестимісячний термін з дня смерті ОСОБА_4 звернувся до позивача з проханням здійснити розрахунок суми для викупу спірного автомобіля, натомість позивач відповіді не надав, а прийняв рішення про повернення автомобіля.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач з дня смерті ОСОБА_4, який помер 20.03.2016, на протязі 6 місяців не сплатив залишкову вартість автомобіля, у зв»язку з відмовою позивача надати дозвіл на викуп автомобіля, яким був забезпечений ОСОБА_4, у звязку з чим цей автомобіль підлягає поверненню позивачу, оскільки відповідач, хоча і є членом сім»ї померлого, проте він не оскаржив відмову у наданні йому дозволу на викуп автомобіля.

Однак, із такими висновками суду судова колегія погодитися не може, оскільки ці висновки суперечать матеріалам справи та не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що згідно довідки про реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку та вибракування транспортного засобу від 11.12.2014 № 13-10/11624 Департамент соціального захисту населення обласної державної адміністрації автомобіль зареєстрували на ОСОБА_4, без права продажу, дарування з правом передачі керування іншим особам. Керувати автомобілем дозволено: ОСОБА_2 до 28.11.2015 (а.с. 4).

21.03.2016 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 36).

16.09.2016 ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до позивача з проханням здійснити розрахунок суми для викупу автомобіля, скласти таку довідку, повідомити його про рахунок на який слід сплатити кошти, у разі відмови в задоволенні заяви надати вмотивовану відповідь (а.с. 12-13).

29.09.2016 у відповідь на вказану вище заяву позивач зазначив, що заявник не надав документів, що підтверджують сімейні відносини з померлим, Департамент не має законних підстав надати дозвіл на викуп автомобіля (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за місцем реєстрації та проживання померлого ОСОБА_4

Відповідно до частин 1, 2 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідам і дітям-інвалідам надаються безоплатно або на пільгових умовах послуги з соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби реабілітації (засоби для пересування, протезні вироби, сурдотехнічні засоби, мобільні телефони для письмового спілкування тощо), вироби медичного призначення (індивідуальні пристрої, протези очей, зубів, щелеп, окуляри, слухові та голосоутворювальні апарати, ендопротези, сечо- та калоприймачі тощо) на підставі індивідуальної програми реабілітації, автомобілі - за наявності відповідного медичного висновку.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сімї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сімї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку про забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 (в редакції, яка була чинною на час смерті ОСОБА_4Є.), було передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до ОСОБА_4 обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Таким чином, в обґрунтування наявності підстав для задоволення позову позивач посилається на відсутність правових підстав у наданні дозволу на викуп автомобіля, оскільки ОСОБА_2 не було надано документів, що підтверджують сімейні відносини з померлим ОСОБА_4

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є членом сім»ї ОСОБА_4, з яким він проживав та був зареєстрований за однією адресою на момент смерті, що підтверджується даними паспорта відповідача ОСОБА_2, а також копією довідки виконкому Лісківської сільської ради Менського району від 21.04.2017 № 224, позивачем дані обставини не заперечувались протягом розгляду справи в суді першої інстанції та визнавались під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, рішенням Менського районного суду Чернігівської області у справі № 738/1291/16 від 05.07.2016 за заявою ОСОБА_2 встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім»єю з ОСОБА_4 з 15.12.2006 року по 20.03.2016 (а.с. 11).

В термін 6 місяців, після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації з заявою, як це передбачено Порядком про забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006, проте листом Управління соціального захисту населення Менської райдержадміністрації від 12.09.2016 № 03-04/1766 було повторно повідомлено, що було розглянуто пакет документів щодо викупу автомобіля ЗАЗ-110308-44 виданого 12.12.2014 інваліду війни І групи ОСОБА_4, який помер 20.03.2016 , та відмовлено, оскільки ОСОБА_2 не відноситься до членів сім»ї ОСОБА_4, то права на викуп він не має.

14.09.2016, тобто в межах 6 місячного строку, ОСОБА_2 вкотре звернувся з заявою та просив здійснити розрахунок суми для викупу автомобіля ЗАЗ-110308-44 та складання довідки-розрахунку за формою, що затверджується Мінсоцполітики (а.с. 13).

Листом від 29.09.2016 № 13-10/9273 Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної адміністрації з посиланням на норми СК України відмовлено у наданні дозволу на викуп автомобіля ЗАЗ-110308-44, оскільки не надано документів, що підтверджують сімейні відносини з ОСОБА_4 (а.с. 14)

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції, враховано, що хоча відповідач ОСОБА_2, своєчасно не сплатив залишкову вартість автомобіля марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, що надавався інваліду І групи ОСОБА_4, не з власної недбалості, а внаслідок необґрунтованої відмови у наданні дозволу на викуп автомобіля самого позивача - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної адміністрації, проте він є членом сім»ї ОСОБА_4, померлого 20.03.2016, що встановлено під час розгляду справи.

Не є обґрунтованим висновок суду, щодо посиланння, як на підставу задоволення позову не звернення до суду з позовом щодо захусту своїх прав з приводу викупу спірного автомобіля, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суди розглядають цивільні справи в межах завлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Таким чином, ухвалене по справі рішення, не може бути визнано законним і обґрунтованим, у звязку з чим судова колегія вважає за необхідне на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасувати судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю.

Оскільки апеляційна скарга задовольняється, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316-317, 319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Менського районного суду від 13 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 про повернення автомобіля відмовити.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 в повернення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 606,10 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: