РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І. при секретареві Якимовій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк, третіх осіб: Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ „ОТП Факторинг Україна, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1, ПАТ „ОТП Банк, третіх осіб: Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту, зняття заборони відчуження. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

01.11.2007 року між АКБ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ „ОТП Банк) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML-201/341/2007, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 43350 доларів США.

В якості забезпечення виконання позичальником зобовязань з повернення кредиту між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №PML-201/341/2007 від 01.11.2007р., згідно якого останній передав в іпотеку належне йому нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 (Незалежної України) в м. Запоріжжі.

18.03.2011 між ТОВ „ОТП Факторинг Україна та ПАТ „ОТП Банк було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, згідно якого ПАТ „ОТП Банк відступило, а ТОВ „ОТП Факторинг Україна набуло право вимоги за кредитним договором №ML-201/341/2007 від 01.11.2007 від 21.12.2006р.

Також 18.03.2011 року між ПАТ „ОТП Банк та ТОВ „ОТП Факторинг Україна було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ „ ОТП Факторинг Україна набуло права нового іпотекодержателя за договором іпотеки №PML-201341/2007 від 01.11.2007р.

08.04.2010 року державним виконавцем Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника, ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження. Обєктом обтяження є квартира за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської УкраїниАДРЕСА_2.

Також 13.09.2011 року державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника, ОСОБА_1, та оголошення заборони на його відчуження. Обєктом обтяження є все нерухоме майно.

Позивач зазначає що накладені арешти порушують його права та законні інтереси на задоволення своєї вимоги за рахунок предмету іпотеки. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд скасувати арешти нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1, і на яке накладено арешт державними виконавцями Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ і Хортицького ВДВС ЗМУ.

В судове засідання сторони не зявились, надати заяви про розгляд справи без їх участі.

Представники третіх осіб: Орджонікідзевського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в судове засідання не з'явились, заперечень до позову не надали, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

01.11.2007 року між ЗАТ „ОТП Банк (правонаступником якого є ПАТ „ОТП Банк), та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML-201/341/2007, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 43 350 доларів США, на строк до 01.11.2017р., зі сплатою 3,99% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ „ОТП Банк та відповідачем, ОСОБА_1, 01.11.2007 року було укладено договір іпотеки №PML-201/341/2007, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, згідно якого відповідач, ОСОБА_1, передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_3 Радянської України в м. Запоріжжі, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу. Вартість предмета іпотеки, визначена сторонами в п. 4.4 договору іпотеки складає 261 713 грн. (51 824,36 доларів США).

Згідно договору про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року та Договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 18.03.2011 року, ПАТ „ОТП Банк, передало а ТОВ „ОТП Факторинг Україна прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-201/341/2007 від 01.11.2007 року, укладеним з ОСОБА_1, та право вимоги за договором іпотеки №PML-201/341/2007 від 0111.2007 року, укладеним з ОСОБА_1

Як зазначено у п. 2 Постанові №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 03.06.2016 року „Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Аналогічні висновки містяться в розясненні Пленуму Верховного Суду України у п. 4 постанови „Про судову практику у справах про виключення майна з опису №6 від 27.08.1976року: „За правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно Закону України „Про іпотеку (ст. 1) іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека є окремим видом застави (ст. 575 ЦК України).

Порядок та підстави звернення стягнення на заставлене майно при здійсненні виконавчого провадження визначені ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) та ст. 51 Закону України „Про виконавче провадження, в редакції, яка діє на теперішній час, та розділом V Закону України „Про іпотеку.

За загальним правилом звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя .

Виключення з цього правила наведені у ч. 3 ст. 54, (ч. 1 ст. 51 відповідно) Закону „про виконавче провадження для задоволення вимог стягувачів, як не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення предмета застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 54 (ч. 3-5 ст. 51 Закону в новій редакції ) Закону „Про виконавче провадження про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ „ОТП Факторинг Україна мотивував свої вимоги тим, що накладенням арешту на майно боржника, ОСОБА_1, порушуються його права як іпотекодержателя майна, переданого і у забезпечення виконання кредитного договору №ML-201/341/2007 від 01.11.2007 року.

Однак, відомостей про порушення позичальником, ОСОБА_1, зобовязань перед позивачем за кредитним договором, наявності заборгованості за кредитним договором, її розміру на дату звернення до суду, докази що вартість предмета іпотеки не перевищує розмір заборгованості позичальника іпотекодержателю, відомості про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач не надав.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження відомостей стосовного того, за яким виконавчим провадженням, в інтересах якої особи (стягувача), 08.04.2010 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ було винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно - предмет іпотеки. Клопотань від представника позивача про витребування зазначених відомостей у третьої особи, до суду не надходило.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність відомостей про порушення прав, ТОВ „ОТП Факторинг Україна, оскільки його права, як іпотекодержателя спірного майна, не повязані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, тому вимоги банку про звільнення майна з-під арешту на законі не ґрунтуються. Накладення арешту на майно, яке перебуває в іпотеці, не порушує права іпотекодержателя майна, оскільки останній має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, в порядку, визначеному Законом України „Про виконавче провадження та Законом України „Про іпотеку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк, третіх осіб: Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції про звільнення майна з-під арешту залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.І. Рибалко