У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Москалик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої ДТП.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 12 154,95 грн різниці між розміром шкоди завданої майну в ДТП та розміром страхового відшкодування.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не застосовано норму матеріального права, яка підлягала до застосування, а саме ст. 1192 ЦК України, а також грубо порушено норми процесуального права, внаслідок чого суд визнав безсумнівними ті обставини, які фактично не доведені належними і допустимими доказами по справі.

Так, за правилами ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що піддягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зміст рішення свідчить про те, що єдиною підставою для стягнення з нього різниці між розміром шкоди завданої майну в ДТП та розміром страхового відшкодування слугував звіт про оцінку збитку № 050П від 23.05.2014 року ПП "Експсрт-Сервіс-Альфа".

При цьому, вказаним звітом визначено величину втрати товарної вартості автомобіля "Skoda Superb" в результаті його пошкодження і наступного впливу наслідків ремонту 23.05.2014 року - до моменту проведення ремонту автомобіля після ДТП.

Однак, на час вирішення справи судом автомобіль "Skoda Superb" повністю відновлений, і даний факт визнано позивачем - ОСОБА_4.

_____________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/358/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_5

Провадження № 22-ц/787/380/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_6

Звіт про оцінку збитку № 050П від 23.05.2014 року ПП "Експерт-Сервіс-Альфа", в якому визначена величина втрати товарної вартості автомобіля "Skoda Superb" на майбутнє, не міг вважатися належним і допустимим доказом у справі №569/358/16-ц, з огляду на те, що пошкоджений автомобіль на час розгляду даної справи вже було відновлено.

Таким чином, один із альтернативних способів визначення розміру збитків, визначених у ч. 2 ст. 1192 ЦК України, а саме за вартістю виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (тобто в майбутньому), не міг бути застосований судом.

Відповідно до цього, суд для задоволення позовних вимог повинен був визначити реальну вартість втраченого майна на момент розгляду справи, іншими словами - встановити фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля "Skoda Superb", проведеного ОСОБА_4 (тобто в минулому).

Разом з тим, будь-які докази на підтвердження вартості проведення відновлювального ремонту в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції був позбавлений можливості встановити реальну вартість завданих ОСОБА_4 збитків у вигляді втрати товарної вартості автомобіля.

Ототожнивши ж обидва способи визначення розміру збитків, які по своїй суті є абсолютно різними і до того ж альтернативними, суд порушив норму ч. 2 ст. 1192 ЦК України, та знехтував вимогами ст.ст. 58,59,60 ЦПК України.

Крім того, місцевий суд порушив вимоги ст. 212 ЦПК України, оскільки у своєму рішенні не дав жодної оцінки звіту про оцінку збитку № 050П від 23.05.2014 року ПП "Експерт-Сервіс-Альфа", оскільки він не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові за його безпідставністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що до майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі, та яку не відшкодовує страховик, слід віднести шкоду, пов"язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Втрата товарної вартості це умовна величина, яка визначає зменшення ринкової вартості транспортного засобу, відновленого за встановленими нормативним вимогам після ушкоджень, в порівнянні з ринковою вартістю такого ж неушкодженого транспортного засобу.

Причиною такого фізичного зносу є пошкодження транспортного засобу та проведення ремонту внаслідок передчасного погіршення зовнішнього товарного вигляду. Втрата міцності, захисні властивості покриття, довговічності складових частин автомобіля також входять в категорію погіршення товарної вартості.

У п. 7 ст. 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страхова компанія збиток, повязаний з втратою товарної вартості, не відшкодовує. Тобто у випадках, коли страхова компанія компенсує збитки по полісу цивільної відповідальності, втрата товарної вартості не входить до страхової виплати. Втрата товарної вартості може відшкодовуватися лише в тих випадках, коли це передбачено в договорі страхування.

Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Протилежного судом не встановлено.

Розмір втрати товарної вартості належного позивачці автомобіля визначено звітом № 050 П про його оцінку і складає 11704 грн. 94 коп., який відповідачкою не спростований.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_7 ОСОБА_6

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_8