АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/746/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом ТОВ «Силікат-1» с. Ковтуни, Золотоніського району Черкаської області до ОСОБА_6, ТОВ «Зелена Нива 2013» смт. Чорнобай, державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Чорнобаївської районної державної адміністрації смт. Чорнобай про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки укладеного 08 червня 2013 року між ОСОБА_6 і ТОВ «Зелена Нива 2013», смт. Чорнобай, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди та визнання поновленим договору оренди землі від 11 березня 2004 року укладеного між ТОВ «Силікат1», с. Ковтуни Золотоніського району Черкаської області з ОСОБА_6 на той самий строк та на тих самих умовах,

в с т а н о в и л а :

25 серпня 2016 р. ТОВ «Силікат-1» звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 березня 2004 р. між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_6 було укладено договір оренди земельної ділянки до 31 грудня 2013 р., який зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2004 році.

По закінченню строку дії цього договору, позивач мав намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченим абз. 7 п. 2.3 договору та ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», та 20 листопада 2012 р. (за рік до спливу строку договору оренди землі) уклав з відповідачем ОСОБА_6 угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі.

31 жовтня 2013 р. ОСОБА_6 подала до Держкомзему у Чорнобаївському районі Черкаської області заяву про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, переданої до ТОВ «Селікат - 1», тому позивач був упевнений у його реєстрації.

08 червня 2013 р. ОСОБА_6 уклала з ТОВ «Зелена Нива-2013» смт. Чорнобай договір оренди належної їй земельної ділянки, яка перебувала в оренді ТОВ «Селікат-1».

25 лютого 2014 р. державний реєстратор провів державну реєстрацію укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива-2013» договору оренди земельної ділянки, внаслідок чого було порушено право ТОВ «Силікат-1» на переважне право перед іншими особами на переукладення договору оренди землі, що і спонукало ТОВ «Силікат-1» с. Ковтуни Золотоніського р-ну Черкаської області звернутись до суду з наявними позовними вимогами.

Позивач вважає, що цей договір оренди землі є недійсним, а дії ТОВ «Зелена Нива 2013» порушують його переважне право на укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк, оскільки спірний договір оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, так як його укладено до закінчення строку дії попереднього договору, а також він не містить істотної умови кадастрового номеру земельної ділянки, що відповідно є порушенням ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» і, згідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору), підставою для визнання вказаного договору недійсним.

Укладення спірного договору оренди землі створило позивачу, перешкоди в реалізації переважного права на поновлення договору оренду землі. При укладенні вищевказаного договору були порушені також приписи ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» та ст.ст. 13, 525 ЦК України.

Крім того, позивач продовжував користуватися спірною земельною ділянкою і після закінчення строку дії договору та протягом одного місяця після закінчення строку цього договору орендодавець не зверталася до позивача із запереченнями в поновленні орендних відносин. З цих підстав позивач вважає, що договір оренди, укладений ним, був поновлений на той самий строк і на тих самих умовах на підставі ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

Просив визнати недійсним договір оренди землі кадастровий номер :04:000:2952, укладений 08 червня 2013 р. між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013»; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чорнобаївського управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Зелена Нива 2013» на земельну ділянку кадастровий номер :04:000:2952, від 25 лютого 2014 р.; визнати поновленим договір оренди землі від 11 березня 2004 р., укладений між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_6, зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2004 р., на той самий строк і на тих самих умова, що були передбачені цим договором.

20 вересня 2016 р. ТОВ «Силікат-1» подало до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме дати укладання спірного договору оренди землі між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013» та просив суд вважати вірною датою його укладання - 08 червня 2013 р.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 січня 2017 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача державного реєстратора Чорнобаївської районної державної адміністрації.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 січня 2017 р. позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди землі кадастровий номер :04:000:2952, укладений 08 червня 2013 р. між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013».

Скасувано рішення державного реєстратора від 15 лютого 2014 р. щодо реєстрації договору оренди укладеного між ОСОБА_6 і ТОВ «Зелена Нива 2013» смт. Чорнобай Чорнобаївського району. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Зелена Нива 2013» просить рішення суду скасувати, як ухвалене при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Силікат-1» у задоволенні позовних вимог.

При цьому вказав, що у позивача було відсутнє право оренди землі, оскільки його належним чином не оформлено (не зареєстровано), отже це право не може бути захищене судом. Позивач не вносив до державного реєстру речових прав на нерухому майно відомості відносно строку дії його права оренди згідно договору про продовження строків оренди землі. Позивач не надав доказів продовження використання земельної ділянки після закінчення строку дії договору оренди землі, на ряду з викладеним не були враховані судом і висновки ВСУ в цивільних справах, зроблені за ІІ півріччя 2012 року зокрема та за ІІ півріччя 2015 року.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Силікат-1» - ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, заперечення ТОВ «Силікат-1», вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки укладеного між ОСОБА_6 і ТОВ «Зелена Нива 2013», суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013» був укладений не лише до закінчення дії договору оренди землі укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Силікат-1», а й після підписання його сторонами угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі 20 листопада 2012 р., яка передбачала продовження ТОВ «Силікат-1» права користування на правах оренди земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди землі на новий термін.

Уклавши до закінчення строку дії договору оренди землі спірний договір, ОСОБА_6 порушила права позивача, який мав переважне право на його поновлення.

В свою чергу відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 11 березня 2004 р. укладеного між ТОВ «Селікат-1» та ОСОБА_6 на той самий строк та на тих самих умовах, суд першої інстанції виходив з того, що дія вказаного договору закінчилася 31 грудня 2013 р. Укладена між позивачем та ОСОБА_6 в 2012 р. угода про внесення змін до договору оренди землі державним реєстратором зареєстрована не була, а тому визнання договору поновленим, буде суперечити загальним засадам цивільного законодавства, тобто свободі договору.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Так, відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі Державного акта від 27.03.2001 р. та Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 67934375 від 13.09.2016 р. ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,43 га, що розташована в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастровий номер :04:000:2952. (а. с. 10, 30, 31)

11 березня 2004 р. між ТОВ «Силікат-1», як орендарем, та ОСОБА_6, як орендодавцем, укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_6 передала в оренду позивачу вищевказану земельну ділянку строком на 10 років (а. с. 5).

Згідно акта прийому-передачі земельної ділянки від 11 березня 2004 р. ОСОБА_6 передала, а ТОВ «Силікат-1» прийняло земельну ділянку за договором оренди (а. с. 6).

Вказаний договір оренди землі пройшов державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку та 01 квітня 2004 р. зареєстрований за № 355 у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок районного відділу Черкаської регіональної філії Центру ДЗК.

По закінченню строку дії цього договору позивач скористався переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченим абз. 7 п. 2.3 договору та ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», та 20 листопада 2012 р. уклав з ОСОБА_6 угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі. (а. с. 7, 8)

Пунктом 8 угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі визначено, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Одночасно, в період дії вказаного вище договору оренди землі з ТОВ «Силікат-1», 08 червня 2013 р. ОСОБА_6 як орендодавець, уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою - ТОВ «Зелена Нива 2013», як орендарем, строком на 5 років, який зареєстровано 25 лютого 2014 р. державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського РУЮ Черкаської області, що підтверджується даними, які містить Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а. с.30, 31).

ОСОБА_6, у відповідності до поданої нею до суду першої інстанції заяви, повністю визнала позовні вимоги позивача.(а. с. 24).

При вирішенні спору колегія суддів враховує і те, що у матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання умов договору оренди землі ТОВ «Силікат-1».

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

За ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Статтею 16 ЦК України визначений загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ТОВ «Силікат-1» посилалося на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», внаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі- це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Чинність цього Договору припиняється внаслідок, зокрема, - закінчення строку, на який його було укладено, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Приписи статті 629 ЦК України визначають, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У силу вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір (зокрема його частина) може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Судом з достовірністю встановлено, та не оспорюється сторонами, що під час дії попереднього договору оренди землі було укладеного новий договір оренди землі щодо однієї і тієї ж земельної ділянки.

Частиною 1 статті 27 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

У частинах першій-п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Фактично існують два випадки пролонгації договору оренди.

Для застосування ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у випадку, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Саме такий висновок зроблений ВСУ у правовій позиції у справі № 6-146цс16, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України.

Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України; статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст. 33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

З такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про визнання недійсним спірного договору оренди та скасування його державної реєстрації, оскільки спірний договір між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013» укладено не лише до закінчення дії договору оренди землі між ОСОБА_8 та ТОВ «Силікат-1», а й після підписання сторонами угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі 20 листопада 2012 р., яка передбачала продовження ТОВ «Силікат-1» користування на правах оренди земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди землі 31 грудня 2013 р. на новий термін. Тому одна й та ж сама ділянка не може бути обєктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями.

Укладенням до закінчення строку дії договору оренди землі спірного договору оренди, відповідач ОСОБА_6 здійснила своє волевиявлення щодо подальшого розпорядження належною їй земельною ділянкою, чим порушила права позивача, оскільки ТОВ «Силікат-1» мало переважне право на поновлення договору оренди землі і це порушене право підлягає захисту шляхом визнання недійсним спірного договору оренди та скасування рішення державного реєстратора.

Крім того, ОСОБА_6 уклавши 08 червня 2013 р. спірний договір оренди належної йому земельної ділянки з іншим орендарем, в період дії попереднього договору, та після підписання ним додаткової угоди про продовження дії цього попереднього договору, і після закінчення його дії, та протягом місяця після цього, як визначає ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», будучи орендодавцем, не повідомила орендаря ТОВ «Силікат-1» про укладення ним іншого договору з ТОВ «Зелена Нива 2013», який в подальшому був зареєстрований.

При цьому суд встановив, що ТОВ «Силікат-1» продовжувало користуватися спірною земельною ділянкою та умовах первісного договору та угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі.

У спростування встановленої судом обставини ТОВ «Зелена Нива 2013» не було надано будь-яких належних доказів.

Слід враховувати і те, що після підписання орендодавцем ОСОБА_6 додаткової угоди від 20 листопада 2012 р. вона мала намір її зареєструвати, подавши про це заяву від свого імені на імя начальника відділу Держкомзему у Чорнобаївському районі, яка містить його підпис та дату «31.10.13» (а. с. 13). Проте, додаткова угода нею зареєстрована не була.

Подальша реєстрація також була неможлива, так як право оренди було зареєстровано по іншому договору від 08 червня 2013 р.

Як встановлено, строк дії вказаного договору закінчився 31 грудня 2013 р.

Угода про внесення до нього змін від 20 листопада 2012 р., хоча сторонами і підписана, але не зареєстрована, тоді як пунктом 44 її передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його держаної реєстрації (а. с.7, 8).

Проте, питання щодо реєстрації додаткової угоди позивачем у даному спорі не заявлялося, так як це є іншими правовідносинами сторін договору.

Разом з тим, слід враховувати і те, що ні основний договір, ні додаткова угода не містить вказівки хто повинен провести реєстрацію: орендодавець чи орендар.

За викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації, оскільки цей договір порушує переважне право позивача на продовження оренди землі та є укладеним під час дії попереднього договору оренди землі. З даним висновком в цілому погоджується і колегія суддів.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що договір оренди землі від 11 березня 2004 р. не пройшов державної реєстрації, а отже не був укладений то воно є безпідставним, виходячи з наступного.

Так, на час державної реєстрації первісного договору оренди землі, а саме 01.04.2004 р., діяв Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року № 174, відповідно до якого така реєстрація здійснювалась структурними підрозділами центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Вказаний нормативний акт втратив чинність 07.07.2012 р., згідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України.

У відповідності до даного нормативного акту і була проведена державна реєстрація договору оренди землі від 11.03.2004 р. районним відділом Черкаської регіональної філії Центру ДЗК.

Крім того, вказаний договір оренди землі виконувався сторонами договору протягом 10 років. При цьому, за час його дії, ні одна із сторін договору не посилається на його нікчемність. ТОВ «Зелена Нива 2013» не є стороною договору оренди від 11.03.2004 р. А відповідач ОСОБА_6, як зазначалось, позовні вимоги визнала повністю, що було враховано судом першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, № 1952-IV, яка регламентує принципи державної реєстрації прав, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Обґрунтованим є висновок суду і в частині відмови в задоволенні позовних вимог, щодо визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 11 березня 2004 р. укладеного між ТОВ «Селікат-1» та ОСОБА_6 на той самий строк та на тих самих умовах, оскільки дія вказаного договору закінчилася 31 грудня 2013 р. Укладена між позивачем та ОСОБА_6 в 2012 р. угода про внесення змін до договору оренди землі державним реєстратором зареєстрована не була, а тому визнання договору поновленим, буде суперечити загальним засадам цивільного законодавства, тобто свободі договору.

Доводи апеляційної скарги носять суб'єктивний характер та не мають в собі підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування чи зміна судового рішення.

Так як посилання ТОВ «Зелена Нива 2013» в апеляційній скарзі на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :