Справа № 2-1434/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 2-1434/10, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з вищезазначеною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що 12.12.2016 року Подільським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу, якою задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління ДВС ГУЮ у м. Києві Крайчинського С.С.

Зазначає, що 05.01.2017 року її представником була подана заява на ім'я начальника Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження з метою виконання вказаної вище ухвали від 12.12.2016 року на яку 12.01.2017 року отримано відповідь про те, що ухвала не може бути прийнята органами державної виконавчої служби до виконання, оскільки не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилається на те, що 18.01.2017 року до управління ДВС ГТУЮ у м. Києві була подана заява про добровільне виконання зазначеної вище ухвали від 12.12.2016 року, однак 20.01.2017 року знову було отримано повідомлення про те, що виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання, оскільки він не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Звертає увагу суду на те, що з викладеного слідує, що начальником управління ДВС ГУЮ у м. Києві ОСОБА_3 навіть не була розглянута заява про виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2016 року за якою його зобов'язано виключити запис про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а сама ухвала, яка набрала законної сили 04.01.2017 року залишається не виконаною навіть станом на дату подання даної Заяви про ухвалення додаткового рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що з норм Типового положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 року № 1183/5 вбачається, що начальник управління ДВС ГУЮ у м. Києві ОСОБА_3 на сьогоднішній день має всі передбачені чинним законодавством можливості, методи та способи для добровільного виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2016 року, яка набрала законної сили, ніким не скасована та є чинною, проте не виконує її. Тобто останній може здійснити дії, передбачені вказаною ухвалою через відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 14, 27, 208, 220 ЦПК України, п.п. 1, 4, 5, 7, 10 Типового положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 року № 1183/5 звертається з даною заявою до суду та просить:

- ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 2-1434/10, яким забов'язати

Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві

Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.

Києві виключити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а

саме:

Номер запису про обтяження: 2727420

Дата, час державної реєстрації: 23.03.2007 року 19:27:09

Державний реєстратор: приватний нотаріус Суляєва Аделя Рашидівна, Київський

міський нотаріальний округ, м. Київ

Підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: р/№ 440з, виданий 23.03.2007, видавник: Приватний нотаріус Скляр О.С., Заборона р/№ 441з від 22 березня 2007 року

Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6422435 від 04.10.2013 15:09:21, приватний нотаріус Суляєва Аделя Рашидівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ

Вид обтяження: заборона на нерухоме майно

Відомості про суб'єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1

Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4692106, 23.03.2007 19:27:09, реєстратор: Київський міський нотаріальний округ, вказавши які дії необхідно виконати, а саме:

- начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві - ОСОБА_3 зобов'язати надати доручення Начальнику Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 безпосередньо, або з розписом на певного державного виконавця (старшого або головного) виконати Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2016 року по справі № 2-1434/10.

- Організувати та проконтролювати, а в разі необхідності скоординувати виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2016 року по справі № 2-1434/10 Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві або безпосередньо Начальником такого відділу - ОСОБА_6, або відповідним державним виконавцем (старшим або головним) на кого буде розписано виконання зазначеної ухвали.

Представники заявниці в судовому засіданні підтримують заяву з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просять суд її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належними чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст. 169 та ч. 3 ст. 220 ЦПК України, оскільки їх присутність не є обов'язковою.

Заслухавши пояснення представників заявниці, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні в провадженні суду дійсно перебувала цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, особа рішення, дії або бездіяльність, якої оскаржуються: начальник Управління ДВС ГУЮ у м. Києві ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів зазначеної справи, предметом скарги скаржника було оскарження дій державного виконавця, а змістом вимог (згідно прохальної частини скарги): визнання бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинського Станіслава Станіславовича, в виконавчому провадженні № 25836896, яка виразилася у не виключенні запису про обтяження за номером: 2727420 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, неправомірною; зобов'язання начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 виключити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- Номер запису про обтяження: 2727420

- Дата, час державної реєстрації: 23.03.2007 року 19:27:09

- Державний реєстратор: приватний нотаріус Суляєва Аделя Рашидівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ

- Підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: р/№ 440з, виданий 23.03.2007, видавник: Приватний нотаріус Скляр О.С., Заборона р/№ 441з від 22 березня 2007 року

- Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6422435 від 04.10.2013 15:09:21, приватний нотаріус Суляєва Аделя Рашидівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ

- Вид обтяження: заборона на нерухоме майно

- Відомості про суб'єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1

- Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4692106, 23.03.2007 19:27:09, реєстратор: Київський міський нотаріальний округ.

12.12.2016 року ухвалою суду скаргу ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, а саме судом було:

- визнано бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинського Станіслава Станіславовича, в виконавчому провадженні № 25836896, яка виразилася у не виключенні запису про обтяження за номером: 2727420 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, неправомірною;

Зобов'язано начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 виключити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- Номер запису про обтяження: 2727420

- Дата, час державної реєстрації: 23.03.2007 року 19:27:09

- Державний реєстратор: приватний нотаріус Суляєва Аделя Рашидівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ

- Підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: р/№ 440з, виданий 23.03.2007, видавник: Приватний нотаріус Скляр О.С., Заборона р/№ 441з від 22 березня 2007 року

- Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6422435 від 04.10.2013 15:09:21, приватний нотаріус Суляєва Аделя Рашидівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ

- Вид обтяження: заборона на нерухоме майно

- Відомості про суб'єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1

- Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4692106, 23.03.2007 19:27:09, реєстратор: Київський міський нотаріальний округ.

Судом встановлено, що заявниця звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по вказаній справі посилається на п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, яка визначає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив які дії треба виконати.

Однак суд не може погодитись із обґрунтованістю таких тверджень заявниці виходячи з наступного.

Стаття третя ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З системного аналізу зазначених норм чинного цивільно-процесуального закону можна зробити висновок, що суд розглядає цивільні справи виключно в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Вихід суду за межі заявлених позивачем позовних вимог, чинний ЦПК України не дозволяє, оскільки це є порушенням диспозитивності та змагальності цивільного судочинства. Виключенням є випадки прямо передбачені законом.

Аналогічну правову позицію було висловлено Пленумом Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 в своїй Постанові «Про судове рішення у цивільній справі».

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ним справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця було вирішено в суворій відповідності до приписів вищезазначених норм ЦПК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, в межах заявлених скаржницею вимог та зазначених і доведених нею обставин.

Ухвала суду постановлена за результатами розгляду вказаної вище справи відповідає вимогам статей 210 та 387 ЦПК України, та містить відомості як про встановлені обставини так і відомості про задоволені вимоги, які є ідентичними прохальній частині скарги, а тому підстави вважати, що вона є не повною, або те, що судом не було зазначено в ній, які дії треба виконати, як то стверджує заявниця, є безпідставними та такими, що не відповідають як фактичним обставинам справи так і не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а подана нею заява про ухвалення додаткового рішення є по своїй сутті новою скаргою із новим змістом позовних вимог.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги заявниці не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208-110, 212, 213, 220, 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 2-1434/10 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко