Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/74/17 Головуючий у 1-й інстанції: Черткова Н.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Зубковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 Андріїіни про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі Банк) звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював. Остаточно уточнивши позовні вимоги зазначав, що 15 червня 2014 року помер ОСОБА_4, після смерті якого залишилися невиконані боргові зобовязання за кредитним договором № б/н від 18.12.2008 року, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 2500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На час смерті ОСОБА_4 розмір кредитної заборгованості становив 6 562,35 грн., із яких 3 478, 26 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2 034,09 грн. заборгованість за відсотками, 1050 грн. заборгованість з пені та комісії. Посилаючись на те, що про смерть боржника ОСОБА_5 стало відомо в процесі розгляду цієї справи, спадкоємець першої черги мати померлого ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, не повідомила кредитора про смерть боржника, відмовляється погасити кредитну заборгованість, просив суд на підставі ст.ст.1218, 1282, 1054 ЦК України задовольнити позов і відшкодувати судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року ОСОБА_5 відмовлено у задоволені позову за пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального права і дійшов безпідставного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності. Останній платіж був сплачений позичальником 21.03.2013 року, а з відповідним позовом до суду Банк звернувся у листопаді 2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Про смерть позичальника ОСОБА_5 стало відомо в процесі розгляду цієї справи, а тому строк для предявлення вимог до спадкоємців померлого боржника ще не сплинув. Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банк пропустив строк позовної давності, оскільки останній платіж на погашення кредиту був сплачений позичальником у травні 2011 року, а з відповідним позовом Банк звернувся до суду у листопаді 2015 року .

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному зясуванні фактичних обставин справи, вони не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що 18 грудня 2008 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про видачу кредитної картки з бажаним лімітом 500 грн. зі сплатою 2,5% на місяць, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг (том1: а.с.7).

Пунктами 3.1; 3.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картку, його вид і строк дії визначені в Заяві і памятку клієнта, підписанням яких клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття карткового рахунку, зазначена в розділі «відмітки ОСОБА_5» заяви.

Підписання даного договору являється прямою і безумовною згодою держателя платіжної картки відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_5

Погашення кредиту поповнення карткового рахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх ОСОБА_5 на картковий1 рахунок, а також шляхом договірного списання з інших рахунків клієнта (п.5.2 Умов і правил).

Строки і порядок погашення кредиту (кредитного ліміту) по платіжній картці з установленим мінімальним обовязковим платежем наведений в памятці клієнта, яка являється невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і часткою заборгованості по кредиту. Строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (п.5.3, 5.4 Умов і правил)

За користування кредитом Банк нараховує проценти в розмірі, установленому Тарифами із розрахунку 360 календарних днів на рік (п.5.5 Умов і правил).

За несвоєчасне виконання боргових зобовязань держатель сплачує проценти за підвищеною процент 6ною ставкою або додаткову комісію, розмір якої визначається Тарифами (п.5.6 Умов і правил).

За положенням п.3.1.1, 3.1.3 Правил користування платіжною карткою строк дії картки зазначено на лицьовій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсні до останнього календарного дня, зазначеного місяця. По закінченню строку дії картка подовжується ОСОБА_5 на новий строк шляхом надання клієнту нової картки з новим строком дії, за умови, що раніше не надійшло письмова заява Держателя картки про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності на рахунку грошових коштів.

Відповідно до памятки клієнта розмір щомісячних платежів на погашення кредиту (в тому числі і плата за користування кредитними коштами) становить 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа наступного місяця, штраф при порушенні строків платежів 250 грн. + 5% від суми позову (том1: а.с.65).

Як вбачається із витягу із особового рахунку ОСОБА_4, Банк 18.12.2008 року відкрив картковий рахунок на його імя, встановив кредитний ліміт на 2 500 грн., який у травні 2011 року був збільшений до 3 600 грн. На виконання умов договору ОСОБА_4 періодично вносив платежі на погашення кредитної заборгованості, за період з 01.11.2011 року по 01.06.2014 р. з карткового рахунку було знято 26 798,13 грн., зараховано на картковий рахунок 24 210 грн. Останній платіж на погашення заборгованості за кредитом був здійснений позичальником 21.03.2013 року на суму 1 000 грн. Станом на 01.06.2014 року заборгованість за кредитом становила 6 562, 35 грн., із яких: 3 478,26 грн. за тілом кредиту, 2034, 09 грн. за відсотками, 1050 грн. за пенею та комісією (том1: а.с.115-124, том 2: а.с.3-4).

За змістом ст.ст.257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обвязку.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності не ґрунтуються на законі і суперечить фактичним обставинам справи. Оскільки останній платіж на погашення кредиту був здійснений позичальником 21.03.2013 року на суму 1000 грн., що перевищує передбачений Тарифами ОСОБА_5 щомісячний мінімальний платіж у розмірі 7% від заборгованості, тобто 185,24 грн. (розмір основного боргу 2 646,26 грн. х 7% = 185,24 грн.), перебіг строку позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України перервався і почався заново. З відповідним позовом, заявленим до позичальника ОСОБА_4, Банк звернувся 30.11.2015 року, тобто в межах встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про пропуск ОСОБА_5 строку позовної давності не ґрунтуються на законі і не відповідають обставинам справи.

15 червня 2014 року ОСОБА_4 помер (том1:а.с.32).

За інформацією, наданою 18.01.2016 р. за №188/02-04 Бердянською державною нотаріальною конторою на запит суду, спадкоємцями ОСОБА_4 являються мати померлого ОСОБА_3 відповідач у цій справі, частка якої у спадковому майні становить ? і неповнолітній син померлого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, частка якого становить ? , який не залучений до участі у цій справі. До складу спадкового майна входить ? частка однокімнатної квартири в м. Бердянськ, Запорізької області. 20.02.2015 р. ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частки спадкового майна, що становить 3/8 частки квартири (том1:а.с.36).

Ринкова вартість ? частки квартири, що входить до складу спадкового майна, за довідкою оцінювача ОСОБА_7 становить 108 969 грн.

Ухвалою суду від 22 січня 2016 року в порядку ст.37 ЦПК України в якості правонаступника померлого відповідача до участі у справі залучено його спадкоємця ОСОБА_3 (том1: а.с.42).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони кредитного договору погодили, що строк повернення кредиту в повному обсязі відповідає строку дії картки .

Оскільки, кінцевий строк повного погашення кредиту визначено зі спливом останнього дня місяця дії картки, то саме з цієї дати настає строк вимоги.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14, від 22 жовтня 2014 року № 6-127цс14, від 07 жовтня 2014 року № 6-1295цс15.

Однак строк дії картки судом першої інстанції не встановлено, кінцевий строк виконання боргового зобовязання судом не досліджувався.

Крім того, судом не встановлено всі обставини справи, зокрема, коли банк дізнався чи міг дізнатися про смерть боржника, не перевірено доводи позивача про те, що він дізнався про смерть відповідача під час розгляду справи. У такому разі, відлік строку, визначено ч. 3 ст. 1281 ЦК України, необхідно було б обраховувати зі спливом останнього дня місяця дії картки, оскільки саме з цієї дати настає строк вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не дослідив усіх доказів, які містяться у матеріалах справи, дійшов безпідставного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

На виконання вимог ст.ст.10, 303, 213 ЦПК України судом апеляційної інстанції встановлено, що строк дії платіжної картки ОСОБА_4, виданої у грудні 2008 року, сплинув у грудні 2011 року. У відповідності з п.п. 3.1.1, 3.1.2 Банк видав позичальнику нову кредит картку 16 травня 2011 року, строк дії якої сплинув в останній день січня 2015 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 09 лютого 2017 року.

Доводи представника відповідача про недоведеність позовних вимог ОСОБА_5 являються неспроможними. Факт укладання кредитного договору, розмір кредитної заборгованості підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами, які відповідачем і його представником не спростовані.

Відповідач не заперечувала тієї обставини, що не повідомила Банк про смерть боржника, оскільки не була обізнана про борги останнього. Вимоги про погашення кредитної заборгованості у цій справі ОСОБА_5 предявлені до позичальника ОСОБА_4, що свідчить про необізнаність ОСОБА_5 про смерть боржника.

За вказаних обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 3 ст. 1281 ЦК України, тобто вимога кредитора, який не знав і не міг знати про відкриття спадщини, має бути заявлена до спадкоємців боржника не пізніше одного року з дня настання строку вимоги.

Зважаючи на те, що строк дії кредитної картки скінчився 31 січня 2015 року, з відповідним позовом до суду Банк звернувся 30 листопада 2015 року, тобто в межах річного строку, передбаченого ч.3 ст.1281 ЦК України, вимоги ОСОБА_5 до одного із спадкоємців померлого боржника підлягають задоволенню пропорційно до частки успадкованого майна.

Оскільки частка відповідача у спадщині померлого боржника становить ? спадкового майна, саме в такій частці відповідно до ст.1282 ЦК України і має відповідати ОСОБА_3 за вимогами банку в цій справі.

На підставі ст.ст.1054, 1281,1282 ЦК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню ? частки заборгованість за кредитним договором №б/н від 18 грудня 2008 року, укладеним зі спадкодавцем ОСОБА_4, загальний розмір якої станом на 01 червня 2014 року становив 6 562, 35 грн., із яких 3 478, 26 грн. заборгованість за кредитом, 2034,09 грн. заборгованість за відсотками, 1050 грн. заборгованість за комісією, тобто ? частки до стягнення становлять 4 921, 76 грн., із яких 2 608,69 грн. за тілом кредиту, 1 525,57% - за відсотками, 787, 50 грн. за комісією.

Інша ? частка заборгованості підлягає стягненню з іншого спадкоємця померлого боржника, вимоги до якого ОСОБА_5 у цій справі не заявлялися і питання про його залучення судом першої інстанції не вирішувалося.

На підставі ст.88 ч.5 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанції пропорційно до частки задоволених позовних вимог в загальній сумі 1918,35 грн.

Керуючись ст. ст. 307,309,313, 317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року по цій справі скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 як із спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_4, який помер 15 червня 2014 року, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» ? частки заборгованість за кредитним договором №б/н від 18 грудня 2008 року, укладеним зі спадкодавцем ОСОБА_4, а саме: 2 608,69 грн. за тілом кредиту, 1 525,57% - за відсотками, 787, 50 грн. за комісією, а всього стягнути 4 921, 76 грн. (чотири тисячі девятсот двадцять одну гривню 76 коп.).

У задоволенні позову про стягнення ? частки заборгованості відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1918,35 грн. (одну тисячу девятсот вісімнадцять гривень 35 коп.) компенсації судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кочеткова І.В.

Судді: Гончар М.С.

ОСОБА_8М