У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 19 квітня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «ІСТОК» до ОСОБА_6, закритого акціонерного товариства науково - виробничої фірми «Елекомс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою кредитної спілки «ІСТОК» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 09 лютого 2016 року, в с т а н о в и л а: У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 29 листопада 2007 року між кредитною спілкою «Істок» (далі - КС «Істок»; спілка) та відповідачкою, як членом спілки, укладено кредитний договір № ДКВ-1330, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 20 000 гривень строком до 30 листопада 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,5 %. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, того ж дня між КС «Істок» та закритим акціонерним товариством Науково-виробничою фірмою «Елекомс» (далі - ЗАТ НВФ «Елекомс»; Товариство) укладено договір поруки № 59, за умовами якого Товариство зобов'язалося відповідати по зобов'язаннях позичальника за кредитним договором. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2009 року затверджено мирову угоду між сторонами, за умовами якої боржники визнають заборгованість перед стягувачем станом на 20 березня 2009 року у розмірі 31 416 гривень 54 копійки, яку зобов'язуються сплачувати до повного погашення боргу. Посилаючись на те, що умови мирової угоди відповідачами не виконані, у зв'язку з чим станом на 14 серпня 2015 року утворилась заборгованість за процентами за період з 21 березня 2009 року по 14 серпня 2015 року у розмірі 27 531 гривня 78 копійок та інфляційні втрати за період з 01 січня 2014 року по 01 липня 2015 року у розмірі 38 436 гривень 92 копійки, які позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 09 лютого 2016 року, у позові - відмовлено. У касаційній скарзі КС «ІСТОК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судами встановлено, що 29 листопада 2007 року між КС «Істок» та відповідачкою (як членом спілки) укладено кредитний договір № ДКВ-1330, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 20 000 гривень строком до 30 листопада 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,5 %. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29 листопада 2007 року між КС «Істок» та ЗАТ НВФ «Елекомс» укладено договір поруки № 59, за умовами якого Товариство зобов'язалося відповідати по зобов'язаннях позичальника за кредитним договором. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2009 року затверджено мирову угоду між сторонами, за умовами якої боржники визнають заборгованість перед стягувачем станом на 20 березня 2009 року у розмірі 31 416 гривень 54 копійки, яку зобов'язуються сплачувати до повного погашення боргу. На підставі даної ухвали, судом видано виконавчий лист. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з відсутності підстав для визначення розміру заборгованості після закінчення строку дії договору, в тому числі і процентів за користування кредитом та врахувавши, що виконання грошового зобов'язання, встановленого рішенням суду (ухвалою про затвердження мирової угоди від 21 квітня 2009 року) виникає з моменту набрання рішенням законної сили (з 28 квітня 2009 року), а нарахування грошового зобов'язання повинно обмежуватись датою закінчення строку дії договору (30 листопада 2009 року), вважав, що строк позовної давності щодо вимог, пов'язаних з невиконанням такого зобов'язання виникає з моменту набрання відповідним судовим рішенням законної сили та дати закінчення строку дії договору. Врахувавши, що позов пред'явлено у серпні 2015 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 21 березня 2009 року по 30 листопада 2009 року у зв'язку з пропуском строку позовної давності, а за період з 30 листопада 2009 року по 14 серпня 2015 року - за безпідставністю, оскільки їх розмір розрахований поза межами строку дії договору. Щодо вирішення спору в частині вимог про стягнення інфляційних нарахувань, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що розрахунок таких вимог ґрунтується на сумі заборгованості, визначеної ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2009 року та нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 21 березня 2009 року по 30 листопада 2009 року, тобто з пропуском строку позовної давності, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Проте з висновками судів в повній мірі погодитись не можна. Дійшовши правильного висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права, суд, разом з тим, не звернув уваги на таке. Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. ч.1 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Абзацом 3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року (справа № 6-224цс16). Ухвалюючи рішення, суд першої викладеного не врахував, не звернув уваги, що вимоги про стягнення заборгованості пред'явлено до поручителя - юридичної особи, тобто правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, та дійшов помилкового висновку про вирішення спору у порядку цивільного судочинства. Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За вимогами ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню в частині вимог про стягнення заборгованості з поручителя із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі ч. 1 ст. 340 ЦПК України. Керуючись ст. ст. 336, 337, 340, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу кредитної спілки «ІСТОК» задовольнити частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 09 лютого 2016 року в частині вимог про стягнення заборгованості з закритого акціонерного товариства науково - виробничої фірми «Елекомс» скасувати, провадження у справі в цій частині - закрити. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 09 лютого 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писанана О.В. Попович І.М. Завгородня В.І. Мартинюк