Справа №522/5463/14
Номер провадження 2/522/2920/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Чернявської Л.М.,

при секретарі - Прусс О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Державного підприємства «Чорноморське - Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до ОСОБА_1, третя особа - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» звернулося до суду 01.04.2014 року з позовом до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про стягнення шкоди, заподіяної підприємству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 працював в ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» з 12.09.2011 року на посаді заступника начальника з безпеки ДП «Чоразморшлях». Т.в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» ОСОБА_1 наказом №182/к від 06.12.2011 року було звільнено з роботи ОСОБА_2 за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до ДП «Чоразморшлях» про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним, поновлення на попередній роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 03.07.2012 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволено частково. Суд визнав незаконним наказ ДП «Чоразморшлях» № 182/к від 06.12.2011 року, згідно з яким позивача звільнено з посади заступника начальника з безпеки ДП «Чоразморшлях» з 06.12.2011 року за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, поновив ОСОБА_2 на посаді заступника начальника з безпеки ДП «Чоразморшлях», стягнув з ДП «Чоразморшлях» на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 46 512,10 грн. без врахування податків та обов'язкових платежів, що підлягають відрахуванню з заробітної плати, моральну шкоду в розмір 1000 грн., а також судовий збір у дохід держави в сумі 572,42 грн. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.11.2012 року рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 03.07.2012р. було залишено без змін. ДП «Чоразморшлях» було оскаржено зазначені вище судові рішення до суду касаційної інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2013 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Чоразморшлях» було відмовлено. Виконавчий лист від 06.02.2013 року №1527/3170/12 виданий Суворовським районним судом міста Одеси був фактично виконаний ДП «Чоразморшлях». Таким чином, незаконність звільнення ОСОБА_2 встановлено судовим рішенням, а службовою особою, винною у незаконному звільненні ОСОБА_2 є ОСОБА_1, оскільки він виконував обов'язки начальника ДП «Чоразморшлях» та видав наказ про звільнення, який було визнано судом незаконним та скасовано. Крім того, у зв'язку з тим, що у суму стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ДП «Чоразморшлях» на користь ОСОБА_2 у розмірі 46512,10 грн. Суворовським районним судом м. Одеси не було включено податки та обов'язкові платежі, тому, ДП «Чоразморшлях» здійснило перерахування до державного бюджету нарахування податків та обов'язкових платежів на сплачену середню заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_2 у розмірі 31617,7грн. Матеріальна шкода, завдана ДП «Чоразморшлях» незаконним звільненням ОСОБА_2 всього складає 79 129,80 грн.

Сторони в судове засідання не з'явились, про слухання справи були сповіщені належним чином. Представник позивача звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутністю, просив задовольнити позовні вимоги, надав додаткові письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи наявними доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2015 року задоволені вимоги Державного підприємства «Чорноморське - Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до ОСОБА_1, третя особа - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про стягнення шкоди, заподіяної підприємству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, а саме стягнуто з ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів», , р/р 4951 в АТ «ОТП Банк» в м. Київ МФО 300528, шкоду заподіяну у зв'язку з оплатою ОСОБА_2 часу вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 79129 (сімдесят дев'ять тисяч сто двадцять дев'ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок та судовий збір у розмірі 791 (сімсот дев'яносто одну) гривню 30 (тридцять) копійок (а.с. 109-112).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.06.2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року змінено, виключивши абзац третій із резолютивної частини рішення, в якому йдеться про стягнення із ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» судового збору в сумі 791,30 грн. (сімсот дев'яносто одна гривня 30 копійок). В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 143-147).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 172-175). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що суди першої та апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України не звернули уваги на вимоги ч. 3, 4 ст. 233 КЗпП України, не з'ясувавши, коли саме стало відомо позивачу про заподіяну шкоду, чим не сприяв всебічному й повному з'ясуванню обставин справи, в результаті чого не визначився з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

В зв'язку з зазначеним, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 року, суд встановив, що відповідно до платіжної вимоги №ДВ-1/1 від 11.04.2013 року з рахунку ДП «Чоразморшлях» у АТ «ОТП Банк» м. Київ 17.04.2013 року на підставі, в тому числі, і виконавчого листа Суворовського районного суду міста Одеси від 06.02.2013 року №1527/3170/12, було списано 171840,14 грн., із яких на користь ОСОБА_2 було стягнуто 46512,10 грн. коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000 грн. моральної шкоди.

Крім того, до державного бюджету України були перераховані податки та обов'язкові платежі на сплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу ОСОБА_2, в розмірі 31617,70грн.

Виконавчий лист від 06.02.2013 року №1527/3170/12, виданий Суворовським районним судом міста Одеси був фактично виконаний ДП «Чоразморшлях» 11.04.2013 року.

Всього з рахунку ДП «Чоразморшлях» у звязку з незаконним звільненням ОСОБА_2 з роботи було перераховано 79129,80 грн., що є прямою матеріальною шкодою ДП «Чоразморшлях», яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до ст. 233 КзПП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно з абзацем 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Отже, з моменту оплати ОСОБА_2 часу вимушеного прогулу, а саме з 17.04.2013 року починається перебіг строку позовної давності.

ДП «Чоразморшлях» направило поштою позовну заяву до суду 25.03.2014 року, що підтверджується штампом (а.с.41) яка була отримана судом 01.04.2014 року, тобто з дотриманням строків на звернення до суду.

Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_2 працював в ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» з 12.09.2011 року на посаді заступника начальника з безпеки ДП «Чоразморшлях»

Т.в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» ОСОБА_1, наказом №182/к від 06.12.2011 року було звільнено з роботи ОСОБА_2 за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 03.07.2012 року позовна заява ОСОБА_2 задоволена частково. Суд визнав незаконним наказ ДП «Чоразморшлях» №182/к від 06.12.2011 року, згідно з яким його було звільнено з посади заступника начальника з безпеки ДП «Чоразморшлях» з 06.12.2011 року за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, поновив ОСОБА_2 на посаді заступника начальника з безпеки ДП «Чоразморшлях», стягнув з ДП «Чоразморшлях» на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 46512,10 грн. без врахування податків та обов'язкових платежів, що підлягають відрахуванню з заробітної плати, моральну шкоду в розмір 1000 грн., а також судовий збір у дохід держави в сумі 572,42 грн.

Наказом ДП «Чоразморшлях» №154-О від 06.08.2012 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади в порядку п.1 ст.36 КЗпП України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.11.2012 року рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 03.07.2012 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2013 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Чоразморшлях» було відмовлено.

Постановою від 27.02.2013 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа від 06.02.2013 року №1527/3170/12 було відкрито виконавче провадження про стягнення з ДП «Чоразморшлях» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з грудня 2011 року по липень 2012 року в розмірі 46512,10 грн. без врахування податків та обов'язкових платежів, що підлягають відрахуванню з заробітної плати та 1000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до платіжної вимоги №ДВ-1/1 від 11.04.2013 року з рахунку ДП «Чоразморшлях» у АТ «ОТП Банк» м. Київ 17.04.2013 року на підставі, в тому числі, і виконавчого листа Суворовського районного суду міста Одеси від 06.02.2013 року №1527/3170/12, було списано 171840,14 грн.

Із вказаної суми, списаної з рахунку ДП «Чоразморшлях» 22.04.2013 року ВДВС ГУЮ в Одеській області було стягнуто на користь ОСОБА_2 46512,10 грн. коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000 грн. моральної шкоди.

Таким чином, виконавчий лист від 06.02.2013 року №1527/3170/12 виданий Суворовським районним судом міста Одеси був фактично виконаний ДП «Чоразморшлях».

Вищезазначені дані у повному обсязі підтверджується інформацією про виконавче провадження ВП №36859330 з Єдиного реєстру виконавчих проваджень.

Відповідно до ст.237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до п.8 ст. 134 КЗпП України, службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу відповідно до законодавства несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Рішенням Суворовського районного суду від 03.07.2012 року, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області залишено без змін, було встановлено, що ОСОБА_1 було порушене законодавство про працю при звільненні ОСОБА_2 наслідком якого стало одноразове грубе порушення ним трудових обов'язків.

Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що Накази про звільнення з роботи працівників готувалися начальником відділу кадрів і юридичним відділом, а він як директор підприємства їх підписував, оскільки лише директор наділений правом прийому і звільнення.

Суд також не приймає до уваги твердження відповідача, що в порядку ч.4 ст.136 КЗпП України позов пред'явлений не тією особою, а саме право вимоги має лише вищестоящий орган в порядку підлеглості, а саме Міністерство інфраструктури України чи прокурор, оскільки вищезазначена стаття може бути застосована, коли особа, яка виконує функції керівника державного підприємства завдала шкоди такому підприємству, а згідно Наказу ДП «Чоразморшлях» №154-О від 06.08.2012 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади в порядку п.1 ст.36 КЗпП України та на момент пред'явлення позову, трудові правовідносини між ДП «Чоразморшлях» та ОСОБА_1 були припинені.

Враховуючи те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, яке набрало законної чинності встановлено незаконне звільнення ОСОБА_2 за Наказом ДП «Чоразморшлях», який був підписаний т.в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» ОСОБА_1, у звязку з чим підприємству було завдано матеріальної шкоди з вини ОСОБА_1 на загальну суму в розмірі 79129 грн., суд приходить до висновку, що позовна заява Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про стягнення шкоди, заподіяної підприємству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 134, 233, 237 КЗпП України, ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Чорноморське - Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до ОСОБА_1, третя особа - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про стягнення шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів», , р/р 4951 в АТ «ОТП Банк» в м. Київ МФО 300528, шкоду заподіяну у зв'язку з оплатою ОСОБА_2 часу вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 79129 (сімдесят дев'ять тисяч сто двадцять дев'ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Чернявська Л.М.

11.04.2017