Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

15 березня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в Дубенський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказувало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.10.2007 року ОСОБА_1 15.10.2007 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19.20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобовязань по кредитному договору, рішенням Дубенського міськрайоного суду Рівненської області від 11.12.2013 року було стягнуто із останнього заборгованість по цьому кредитному договору, в розмірі 6120,02 доларів США, але і після ухвалення цього судового рішення відповідач продовжує не виконувати свої зобовязання, через що, станом на 31.01.2016 року, має заборгованість перед банком вже в розмірі 7338,92 дол. США, а тому позивач просив стягнути із останнього заборгованість по кредитному договору, яка виникла після ухвалення вищевказаного судового рішення, в розмірі 1218,90 дол.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/159/2017 Головуючий у 1 інстанції : Ходак С.К. Доповідач : Григоренко М.П.

США; штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 19.88 дол. США - штраф (фіксована частина); 60.95 дол. США - штраф (процентна складова), разом 1299.73 доларів США.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд помилково відмовив у задоволенні позову у звязку з недоведеністю Банком позовних вимог щодо наявної заборгованості відповідача та правильності розрахунку.

Вказує, що при укладенні Договору сторони досягли згоди щодо його умов.

Банк надав суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач дійсно отримав грошові кошти та деякий час сплачував заборгованість, але не в повному обсязі, що стало підставою для звернення до суду.

Вважає, що судом не було досліджено розрахунок заборгованості та необґрунтовано відмовлено в позові.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат ОСОБА_2 вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано вимогу суду щодо надання детальної інформації про розрахунок суми заборгованості та інформації щодо здійснення відрахувань з зарплатної картки ОСОБА_1, а тому суд був позбавлений можливості зробити висновок щодо обґрунтованості, правильності розрахунку заборгованості, доведеності розміру заявлених грошових вимог, наявності доказів, що їх підтверджують.

Крім того, позивач просив стягнути заборгованість в іноземній валюті, проте в матеріалах справи відсутні докази наявності у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями (генеральна ліцензія).

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню у звязку із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

По справі встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.10.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19.20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобовязань по кредитному договору, рішенням Дубенського міськрайоного суду Рівненської області від 11.12.2013 року було стягнуто із останнього заборгованість по кредитному договору , в розмірі 6120,02 доларів США, але і після ухвалення цього судового рішення відповідач продовжує не виконувати свої зобовязання, через що, станом на 31.01.2016 року, має заборгованість перед банком вже в розмірі 7338,92 доларів США.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Такі правові висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 23 вересня 2015 року, справа № 6-1206 цс15.

Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Так як після винесення 11.12.2013 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області рішення про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору, тіло кредиту до 31 січня 2016 року залишалось незмінними, тому, як це вбачається із наявного у справі розрахунку, проценти за користування відповідачем кредитними грошовими коштами, за період з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2016 року, становлять 1014.58 доларів США, які і підлягають стягненню із останнього на користь ПАТ КБ „ПриватБанк, відповідно до приписів статті 1048 ЦК України.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивач не надав доказів щодо наявності у нього ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, на переконання колегії суддів, не є підставою для відмови в задоволенні заявлених ПАТ КБ „ПриватБанк позовних вимог, оскільки будь-які заперечення з даного приводу на заявлений позов від відповідача не надходили.

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк про стягнення із відповідача штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 19.88 дол. США - штраф (фіксована частина); 60.95 дол. США - штраф (процентна складова), має бути відмовлено, виходячи із наступного.

У постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року № 3-29гс15, зазначено, що відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 1014.58 доларів США, - проценти за користування грошовими коштами, за період з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 2257 грн. 16 коп., в рахунок відшкодування судових витрат, повязаних із сплатою судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_4