Справа № 464/7712/16-ц
пр.№ 2/464/326/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі : головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 у м.Львові. В обгрунтування позову покликаються на те, що рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів від 13.11.1990 року № 443 її родичеві ОСОБА_3 було оформлено ордер на квартиру АДРЕСА_2. В 1991 році вона з його згоди вселилась у вказану квартиру та проживала з цього часу разом із ОСОБА_3 у вказаній квартирі, вела з ним спільне господарства та сплачувала комунальні послуги. З 26.03.1993 року зареєстрована у вказаній квартирі, також в цій квартирі зареєстрована та проживає її донька ОСОБА_4 В подальшому ОСОБА_3 виписавшись із квартири виїхав на постійне місце проживання за межі України, а вона із донькою залишилась проживати у квартирі. З 1991 року вона постійно проживає у спірній квартирі та безперешкодно володіє та користується нею, оплачує житлово-комунальні послуги, а тому вважає, що набула право власності на неї за набувальною давністю.

В судовому засіданні предстваник позивача позов підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачкою не подано жодного доказу щодо набуття нею спірної квартири, оскільки така надавалась ОСОБА_3 на склад сім'ї з 2 осіб ( він та дружина ОСОБА_5П.), просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що з дитинства проживає разом із позивачкою, яка є її матір»ю, у вказаній квартирі, вселились туди зі згоди родича матері ОСОБА_3, якому була надана вказана квартира. Через деякий час ОСОБА_3 виїхав за кордон на постійне місце проживання, залишивши їх проживати у вказаній квартирі. З цього часу вони постійно проживають у вказаній квартирі, зареєстровані у вказаній квартирі, матір постійно та справно оплачує житлово-комунальні послуги, жодних перетензій з приводу їх проживання у квартирі не виникало. Просить такий задоволити.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 у м.Львові складається з двох кімнат, площею 20 і 12,5 кв.м., кухні, комунальних вигод, загальна площа квартири 54,2 кв.м., що стверджується технічним паспортом на вказану квартиру, та належить до комунальної власності м.Львова.

Рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів від 13.11.1990 року № 443 ордер на вказану квартиру видано ОСОБА_3

Як вбачається із довідки №24205, виданої Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області від 02.12.2016 року, позивачка з 26.03.2002 року зареєстрована у спірній квартирі.

Як стверджується долученими до справи копіями квитанцій позивачка з 2002 р. постійно оплачує житлово-комунальні послуги та послуги за утримання спірної квартири.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є сусідами позивачки, ствердили, що позивачка з донькою вселились у вказану квартиру у 1991 році до свого дядька ОСОБА_3, який проживав у цій квартирі, після того як він виїхав за кордон, позивачка з донькою залишились у ній проживати. З цього часу вони постійно проживають у спірній квартирі, жодних конфліктів з приводу користуваннямини вказаною квартирою ніколи не виникало.

З огляду на наведені обставини та зважаючи на те, що позивач з 1991 року добросовісно заволодівши квартирою №23 у будинку №32 по вул. Антонича у м.Львові відкрито та безперервно продовжує володіти та користуватись нею більше як десять років, суд приходить до висновку, що така набула на неї право власності, а тому у відповідності до ч.1, ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України за нею слід визнати право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_2.

На підставі ст. 344 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити. Визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 54,2 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуюча Бойко О. М.