Cправа № 127/7383/17
Провадження № 2/127/3137/17
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 квітня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди внаслідок порушення прав споживача послуг, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила стягнути з відповідача на свою користь 3000,00 грн. основного боргу та 3000,00 грн. моральної шкоди, а всього 6000,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2017 року, вказана заява, була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали. Зокрема, залишаючи позовну заяву без руху суд зазначив, що позивачем не сплачено судовий збір ні з вимоги про стягнення заборгованості, ні з вимоги про відшкодування моральної шкоди, та відповідних доказів до позовної заяви не додано.

Однак, 13.04.2017р. до суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій остання з посиланням на положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та правову позицію Верховного суду України від 22.11.2016р. у справі №761/14537/15-ц просила відкрити провадження у справі.

Таким чином, недоліки про які зазначено в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунуто та доказів сплати судового збору в сумі 640,00 грн. з вимоги про стягнення заборгованості та в сумі 1600,00 грн. з вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивачем не надано.

При цьому, посилання позивача на те, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів суд вважає помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» №3674-VI цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Отже, саме Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає порядок сплати та звільнення від сплати судового збору та має пріорітет застосування у даних правовідносинах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII внесено ряд змін до Закону України «Про судовий збір» та зокрема статтю 5 названого закону викладено в новій редакції. Вказані зміни набули чинності з 1 вересня 2015 року.

Так, статтею 5 Закону №3674-VI, чинного з 01.09.2015р., закріплено вичерпний перелік осіб які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

При цьому, споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, не включено до вищевказаного переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору, а відтак, при звернені до суду споживачі зобовязані сплачувати судовий збір в порядку та у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» №3674-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 30 листопада 2016 року при розгляді справи №6-1121цс16, а яка в силу положень частини 2 статті 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На зазначені обставини судом детально звернуто увагу позивача при винесені ухвали від 07.04.2017р. про залишення позовної заяви без руху, однак позивачем проігноровано вимоги суду.

В той же час, що стосується посилань позивача правову позицію Верховного суду України від 22.11.2016р. у справі №761/14537/15-ц, слід зазначити, що такі посилання безпідставні, оскільки як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного веб-сайту Верховного суду України, 29 листопада 2016 року Верховним судом України правих позицій стосовно застосування законодавства щодо сплати судового збору не висловлювалось.

При цьому, правовий висновок Верховного суду України висловлений у постанові від 13 березня 2017 року у справі №6-2128цс16 (761/14537/15-ц), не стосується застосування законодавства щодо сплати судового збору.

Крім того, в будь-якому випадку вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є окремим обєктом справляння судового збору, однак позивачем не сплачено судовий збір сумі 1600,00 грн. з вимоги про відшкодування моральної шкоди

Отже, вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 07.07.2017р. позивачем не виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, позовна заява повертається позивачу, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху, а відтак позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди внаслідок порушення прав споживача послуг, слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Разом з тим, позивачу слід розяснити, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди внаслідок порушення прав споживача послуг, вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з отримання копії ухвали.

Суддя: