АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1220/17 Справа № 208/5566/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У ліпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» залишено без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Альфа-Банк» ставить питання про скасування ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

20 жовтня 2016 року в судовому засіданні представник відповідачів, посилаючись на п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК України, просив залишити без розгляду позовні вимоги позивача до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що п.12. кредитного договору №800003709 від 02 червня 2008 року, укладеного між ПАТ "Альфабанк" та ОСОБА_2, містить третейське застереження, відповідно до якого всі судові спори стосовно вказаного кредитного договору підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" у відповідності до його регламенту (а.с.142-143).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення без розгляду позовну заяву ПАТ "Альфа-Банк", суд першої інстанції, посилаючись на п.6 ст.207 УПК України, виходив зі змісту спірного кредитного договору, укладеного між ПАТ "Альфабанк" та ОСОБА_2, який містить третейське застереження.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про третейські суди» на розгляд до третейського суду може бути переданий спір за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 зазначеного Закону доповнено пунктом 14 про те, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно з абз.2 п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року №5 за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має врахувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року №1701-VI "Про третейські суди" про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК України є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції.

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ч.1 ст.12 Закону України "Про третейські суди" ).

Судом першої інстанції не було враховано роз'яснення, викладені в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, з яких вбачається, що договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 06 червня 2012 року, справа за № 6-50цс12, а саме «Третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав».

Також, суд першої інстанції залишив поза увагою правовий висновок Верховного суду України, висловлений у постанові від 04 листопада 2015 року по справі №6-2074цс15, з якого вбачається що заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права захисту свого права щодо вирішення питання про стягнення заборгованості, яка на його думку існує.

У зв'язку з наведеними обставинами, колегія суддів вважає, що ухвала Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року підлягає скасуванню на підставі п.4 ст.311 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,311,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_4