АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2780/17 Головуючий ІІ інстанції - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Довгаль А.П., Коваленко І.П.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» на дії державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гафарової Людмили Борисівни, заінтересована особа ОСОБА_2, -

встановила:

29.12.2016 року заявник звернувся у суд з вищевказаною скаргою на дії державного виконавця Вишгородського РВДВС ГТУЮ у Київській області Гафарової Л.Б. щодо повернення виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами № 221-21Пв/2008 від 04.07.2008 року, № 218-21Пв/2008 від 01.07.2008 року, № 220-21Пв/2008 від 04.07.2008 року; не направлення постанов про повернення виконавчих документів стягувачу. Заявник також просив скасувати постанови ВП №№ 51901108, 51901045, 51900974 від 28.09.2016 року та зобов'язати державного виконавця провести повний перелік виконавчих дій у спосіб та в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року у задоволені скарги ПАТ «МЕГАБАНК» на дії державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гафарової Л.Б. відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «МЕГАБАНК», в особі представника ОСОБА_3, подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт вважає, що суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції стосовно того, що заявник не надав суду доказів незаконності дій державного виконавця, не відповідають дійсності.

Так, на підтвердження своїх доводів ПАТ «Мегабанк» надано лист відділу ДВС від 24.11.2016 року, яким на запит стягувача про хід виконання та направлення копії документів виконавчого провадження повідомлено, що по виконавчим провадженням № 51901108, № 51901045, № .09.2016 року винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відділом ДВС не долучено до відповіді копій документів, що підтверджують здійснення ним заходів з пошуку майна боржника, а лише роз'яснено право ПАТ «Мегабанк», як стягуєача, на отримання документів виконавчого провадження при ознайомленні з матеріалами справи.

28.09.2016 року виконавцем винесено постанови про повернення виконавчих документів, але станом на 24.11.2016 року, дату надання відповіді, вони не надіслані стягувачеві, державним виконавцем здійснені деякі заходи щодо виявлення майна боржника, однак їх перелік, на думку апелянта, свідчить про недостатність таких заходів для належного виконання рішення суду.

ПАТ «МЕГАБАНК» зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим доказам, що держвиконавцем в рамках виконавчого провадження лише отримано довідки Територіального сервісного центру № 3245, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та відповіді ДПС та ПФУ України.

Суд проігнорував той факт, що держвиконавець не звертався до інших установ щодо перевірки інформації про наявність майна боржника, зокрема, до Держземагенства, Держінспекції Гірпромнагляду, Держгеокадастру, Адміністрації морських портів України, Укрморічінспекції, Державної інспекції сільського господарства, Національного депозитарію України, тощо.

Крім зазначеного, державним виконавцем не здійснено перевірку щодо наявності зброї зареєстрованої за боржником, не отримано інформацію про наявність закордонного паспорту та не встановлено через запит до Державної прикордонної служби України, чи здійснює перетин кордону України ОСОБА_2

Враховуючи викладене вище, апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, та просить скасувати її та постановити нову про задоволення скарги у повному обсязі.

Державний виконавець Вишгородського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області Гафарова Л.Б. та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, а тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені скарги, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не надав суду доказів щодо безпідставного винесення державним виконавцем постанов про повернення виконавчих документів стягувачеві, а також щодо ненаправлення вищевказаних постанов та оригіналів виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «МЕГАБАНК» боргу, а тому підстави визнання незаконними дій державного виконавця, відсутні.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у Вишгородському районному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області знаходилися наступні виконавчі провадження: № 51901108, відкрите 12.08.2016 року на підставі виконавчого листа № 6-132/09, виданого 15.07.2009 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ ''МЕГАБАНК", заборгованості за кредитним договором № 221-21ГІв/2008 від 04.07.2008р. б розмірі 3327,50 доларів США (еквівалент складає 25621,75 грн.), а також сплаченого третейського збору в сумі 5,00 грн.; № 51901045, відкрите 12.08.2016 року на підставі виконавчого листа № 6-134/09, виданого 12.08.2016 року року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором № 218- 21Пв/2008 від 01.07.2008р. в розмірі 3327,50 доларів США (еквівалент складає 25621,75 грн.), а також сплаченого третейського збору в сумі 5,00 грн.; № 51900974, відкрите 12.08.2016 року на підставі виконавчого листа № 6-120/09, виданого 20.05.2013 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором № 220- 21Пв/2008 від 04.07.2008 р. в розмірі 3327,50 доларів США (еквівалент складає 25621,75 грн.), а також сплаченого третейського збору в сумі 5,00 грн.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 цього ж Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з відповіді Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24.11.2016 року за № 16836, адресованої ПАТ «МЕГАБАНК», 28.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві, тобто заявникові, до числа яких входять і вищезазначені виконавчі листи про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_2

Відділом ДВС зазначено, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів майна яке належить боржнику на праві приватної власноті та підлягає опису в рахунок сплати боргу невиявлено (акт державного виконавця, відповідь Теріторіального сервісного центру № 3245, Інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Згідно відповідей ДПС Україхни та Пенсійного фонду України інформація про джерела доходів боржника, рахунки та отримання пенсії відсутні.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права і свободи.

Згідно ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, представник ПАТ «МЕГАБАНК» пояснив суду, що заявником вже отриманіпостанови Вишгородського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області про повернення вищевказаних виконавчих документів.

Обставини, на які посилався заявник при звернені до суду зі скаргою та доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо неправомірності дій державного виконавця при винесенні постанов про повернення стягувачеві виконавчих документів, як при розгляді справи судом першої так і апеляційної інстанції, належними та допустими доказами не підтвердженні.

Одже, державний виконавець вжив заходи примусового виконання рішень на підставі яких судом видані виконавчі листи, та діяв в межах повноважень і у спосіб передбачений Законом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні скарги ПАТ «МЕГАБАНК», у з'язку з її безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, які дії державний виконавець ще міг би здійснити в рамках закритих виконавчих проваджень суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Т.М. Костенко

Судді: А.П. Довгаль

І.П. Коваленко