І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.02.2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 40 000,00 доларів США, що по курсу складає 960 000,00 грн., втраченої вигоди за користування коштами на протязі чотирьох років 16 000 доларів США (по курсу 38 400 грн.) та судовий збір 3 690,00 грн., а всього 1 347 690 грн.
В ході розгляду даної справи судом було виявлено ряд порушень закону з боку позивача ОСОБА_1, на які суд вважає за необхідне відреагувати окремою ухвалою відповідно до вимог ст. 211 ЦПК України.
Відповідно до ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.
Так судом були досліджені матеріали справи та встановлено, що 20.03.2011 року ОСОБА_3 дав розписку у тому, що отримав від ОСОБА_1 у борг 40 000 (сорок тисяч) доларів США, які зобовязався повернути до 31.12.2014 року або передати квартиру в Ужгороді, вул. Артемовського, 14/41.
Квартира за адресою: Ужгород, вул. Артемовського, 14/41, відповідно до договору купівлі продажу від 20.09.2006 року належала на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та була зареєстрована за ними на праві приватної спільної часткової власності по1/2 за кожним, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.10.2006 року № 12030712.
ОСОБА_5 25.11.2010 року уклав шлюб із ОСОБА_2, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що видане відповідне свідоцтво від 25.11.2010 року серії І-ФМ № 069649.
22.05.2014 року ОСОБА_5 помер у віці 73 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 23.05.2014 року серії І-ФМ № 466585.
Позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_2, як спадкоємця успадкованого майна, борг у сумі 40 000,00 доларів США, що по курсу складає 960 000,00 грн., втрачену вигоду за користування коштами на протязі чотирьох років 16 000 доларів США (по курсу 38 400 грн.) та судовий збір 3 690,00 грн., а всього 1 347 690 грн.
За ухвалою від 08.07.2016 року судом було клопотання представника відповідача ОСОБА_7 про проведення судово почеркознавчої експертизи розписки від 20.03.2011 року задоволене, призначено у справі № 308/8869/15-ц - криміналістичну почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання:
1. Чи виконаний рукописний текст у розписці від 20.03.2011 року ОСОБА_5?
2. Чи виконано рукописний текст у розписці від 20.03.2011 року ОСОБА_5 під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?
3. Чи перебувала особа, яка виконала рукописний текст документа розписки від 20.03.2011 року у незвичайному стані?
4. Коли саме було виконано текст даної розписки? Чи відповідає даті, яка вказана в розписці?
Судом також було зобовязано позивача у строк до 15.07.2016 року надати до матеріалів справи оригінал розписки ОСОБА_5 від 20.03.2011 року.
За заявою від 04.08.2016 року позивачем - ОСОБА_1 було додано до матеріалів справи оригінал розписки (а.с. 145, 146).
Проте, за листом від 08.11.2016 року № 7562 Львівським науково дослідним інститутом судових експертиз було суду повідомлено, що при вивченні даного документу експертом встановлено, що він являє собою документ, виконаний за допомогою технічних засобів, не є оригіналом, і тому не може бути обєктом дослідження, тому матеріали цивільної справи були повернуті суду, експертизу проведено не було.
Як зазначено у ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.
За рішенням від 08.02.2017 року судом було відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, оскільки у порушення вимог ст. 10, 11, 60, 64 ЦПК України позивачем не доведені суду належними та допустимим доказами оригіналом відповідної розписки, факт укладення договору позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а також той факт, що відповідач у цій справі - ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3. Крім того, суду не доведено належними та допустимим доказами вартість успадкованого майна. Будь які клопотання від позивача про витребування зазначених доказів до суду не надходили.
У звязку із викладеним суд дійшов висновку, що зазначені обставини можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення позивачем - ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 358 КК України, яка передбачає відповідальність за використання завідомо підробленого документа, тому зазначений факт потребує проведення додаткової перевірки в межах кримінального провадження в ході проведення досудового розслідування.
У зв'язку із цим, суд вважає за необхідне відреагувати на вказаний факт окремою ухвалою, яку направити до Прокуратури Закарпатської області для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до ст. 214 КПК України, визначення органу досудового розслідування та слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, керівником відповідного органу та проведення досудового розслідування, у встановленому КПК України порядку.
Керуючись ст. 211, ч. 2 ст. 294 ЦПК України, суд,
Довести до відома Прокуратури Закарпатської області про обставини, викладені в ухвалі, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення позивачем - ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 358 КК України, яка передбачає відповідальність за використання завідомо підробленого документа, для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до ст. 214 КПК України, визначення органу досудового розслідування та слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, керівником відповідного органу та проведення досудового розслідування, у встановленому КПК України порядку.
Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повідомити Ужгородський міськрайонний суд.
Окрему ухвалу може бути оскаржено особами, інтересів яких вона стосується, у загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення, У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_8