Справа № 534/48/17 Провадження № 2/534/176/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Горішні Плавні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в :

В січні 2017 року співпозивачі звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогою про припинення її права на частку у спільному майні 1/3 частку спірної квартири АДРЕСА_1, що перебуває у спільній частковій власності сторін.

Позов обґрунтований посиланням на положення ст..365 ЦК України, з огляду на неможливість спільного проживання з відповідачем, яка за посиланням позивачів усіляко перешкоджає користуванню спірною квартирою та створює несприятливі умови для спільного проживання.

В судовому засіданні заявлені вимоги позивачі підтримали повністю з підстав, викладених в позові.

Відповідач до суду не зявилась двічі, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 22,24).

Суд, заслухавши пояснення співпозивачів, дослідивши представлені у справі письмові докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів:

Судом встановлено, що сторони у справі є членами однієї сімї. Відповідач у справі доводиться позивачам рідною донькою.

09 червня 1993 року сторони в порядку приватизації державного житлового фонду набули у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_2 /Комсомольськ/ з наступним проведенням державної реєстрації права власності кожного із співвласників в розмірі 1/3 частки квартири відповідно (а.с. 9). До теперішнього часу всі троє значаться зареєстрованими та спільно проживають у спірному житлі.

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд наголошує про наступне:

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Книгою третьою ЦК України, яка визначає загальні положення про право власності та інші речові права, визначає зміст права власності, підстави її набуття та припинення, зокрема і в тих випадках, коли майно належить на праві власності кільком особам, в т.ч. із визначенням часток у спільному майні, що по суті і має місце в даному випадку власність трьох осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності (ст..356 ЦК України).

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз згаданої норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі № 6-22505св09; постанова від 16 січня 2012 р. у справі № 6-81цс11), за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Дану правову позицію Верховний Суд України висловив у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, де роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Разом з тим, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі № 6-22505св09).

Аналіз рішень Верховного Суду України, ухвалених за наслідками розгляду цивільних справ за позовами про встановлення порядку володіння і користування майном, яке належить на праві спільної часткової власності свідчить про наявність усталеної правової позиції щодо застосування ст. 365 ЦК України, відповідно до якої припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якої обставини з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частіше умова про те, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членами його сімї, трактується як забезпеченість співвласника іншим житлом.

Водночас, обставини, що встановлені під час судового розгляду згаданого спору, не дають суду підставу погодитись з позицією позивачів щодо наявності правових підстав для задоволення позову. В даній ситуації позивачі, на яких відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України покладений обовязок довести суду ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, згадані умови - зокрема відсутність істотної шкоди інтересам ОСОБА_3 за умови припинення її права на частку у спільному майні - не доведені, рівно як і /попри розяснені судом наслідки невчинення процесуальних дій зокрема необхідності попереднього депонування ціни такої частки / - не внесена вартість цієї частки на депозитний рахунок суду, що у відповідності до положень ч. 2 ст.365 ЦК України є обовязковою передумовою для можливості ухвалення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні, і в даній ситуації, за відсутності таких - є підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст. 365 ЦК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В.Окунь