АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що між нею та відповідачем не досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів, відповідач участі у вихованні дитини не бере, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, тому вона просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, посилаючись на те, що батько зобов'язаний забезпечити дитину повного середньою освітою, що означає, що він також повинен нести матеріальні витрати на підготовку дитини до школи, позивач просить стягнути з відповідача на її користь додатково одноразову щорічну допомогу в серпні місяці в розмірі 1000 гривень на підготовку дитини до школи до її повноліття.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва 21 лютого 2017 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Справа №754/11212/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/4472/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 640, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем ОСОБА_5, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7., який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.03.2006 року по 25.11.2008 року (а.с.7-8).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.З ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст.183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідача він не може сплачувати аліменти на утримання дитини, суду не надано. Також, відсутні докази про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, дочки, сина або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги позивача частково, дійшов вірного висновку про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно.

При цьому, суд першої інстанції в достатній мірі врахував пояснення відповідача про те, що матеріальної допомоги потребує його мати в зв'язку зі станом здоров'я, що підтверджується наявною медичною документацією (а.с.46-50).

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору

визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.бі цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивачем доказів на підтвердження позовних вимог в частині розміру додаткової одноразової щорічної допомогу в серпні місяці в розмірі 1000 гривень на підготовку дитини до школи до її повноліття, суду не надано.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: