Справа №475/747/16-ц 15.02.2017 15.02.2017 15.02.2017
Справа № 475/747/16-ц Головуюча у першій інстанції Вадовська А.В.
Провадження № 22-ц/784/339/17 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2016 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_5

третя особа - державний реєстратор відділу економічного розвитку торгівлі Доманівської райдержадміністрації Шишацький Олег Вікторович

про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

14 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Позивач зазначав, що він, на підставі державного акту НОМЕР_1, є власником земельної ділянки площею 6,58 га, яка розташована на території Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області. У 2003 році, на підставі усної домовленості, він передав відповідачу у користування вказану земельну ділянку, за яку останній розраховувався зерном. У 2011 році, він звернувся до відповідача з проханням надати кошти на лікування за умови, що останній буде безоплатно протягом п'яти років користуватися спірною земельною ділянкою. Проте, ОСОБА_5 погодився надати грошові кошти за умови укладання договору оренди земельної ділянки. В подальшому, він дізнався, що підписав не договір оренди, а заповіт на ім'я відповідача, який 18 квітня 2016 року був скасований. Проте, відповідач, вчинивши шахрайські дії та підробивши його підпис від його імені, уклав договір оренди спірної земельної ділянки на строк до 27 травня 2065 року. Вказаний договір оренди земельної ділянки був зареєстрований 27 травня 2016 року.

Посилаючись на те, що він не підписував договір оренди, та вимоги ст. ст. 203, 215, 236 ЦК України позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі. На думку апелянта рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 6,58 га, яка розташована на території Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом НОМЕР_1 (а.с. 8).

01 лютого 2016 року між сторонами по справі укладено договір оренди належної ОСОБА_3 земельної ділянки, строком на 49 років (а.с. 71-73).

Вказаний договір зареєстрований державним реєстратором прав на нерухоме майно Шишацьким О.В. 02 червня 2016 року, за реєстраційним номером 27.

27 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до Доманівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області щодо підроблення невідомою особою його підпису у договорі оренди земельної ділянки.

Згідно вказаної заяви було відкрито кримінальне провадження, в ході якого проведено судово-почеркознавчу експертизу, висновком якої встановлено, що в графі орендодавець спірного договору оренди підпис від імені ОСОБА_3 виконано саме ним (а.с. 65-67).

24 жовтня 2016 року кримінальне провадження за заявою ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Положенням ч. 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач заперечує факт підписання ним спірного договору оренди, проте доказів, які б підтвердили його ствердження, суду не надав.

В суді першої інстанції представнику позивача (позивач не приймав участі у судовому засіданні) було роз'яснено право на призначення судово-почеркознавчої експертизи. Проте, представник позивача вказаним правом не скористався та категорично відмовився від проведення вказаної експертизи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції колегією суддів також роз'яснено позивачу право на проведення судово- почеркознавчої експертизи, але від позивача та його представника надійшла заява про відмову в призначенні судово-почеркознавчої експертизи.

Тобто позивач не скористався своїм правом щодо надання суду доказів в підтвердження обставин своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем не доведено, що спірний договір оренди землі ним не підписувався, а висновок судово-почеркознавчої експертизи, яка була проведена в рамках відкритого кримінального провадження, ним не спростований.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що спірний договір оренди землі не містить всіх істотних умов, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», та, що державним реєстратором реєстрація вказаного договору оренду проведена з грубим порушенням законодавства, є безпідставними, так як зазначеними обставинами позивач не обґрунтовував свої позовні вимоги та вони не були предметом розгляду за даною справою у суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як не спростовують правильний висновок суду, до якого останній дійшов виходячи з доказів, які були надані сторонами по справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: О.В. Локтіонова

О.О.Ямкова