Справа № 212/8627/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чайкін І.Б.

за участю: секретаря судового засідання Гавеля Ю.О.;

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5.; представника позивачів Амельчишина О.В, представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія», третя особа - ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в особі Дніпропетровського обласного управління ПрАТ «УПСК» , третя особа - ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_9., які виразились у керуванні ним автомобілем ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння та внаслідок не дотримання ним правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, навпроти будинку № 24, розташованого по вулиці Мусоргського в Жовтневому районі міста Кривого Рогу водій ОСОБА_9. допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та малолітнього ОСОБА_5, які знаходилися на тротуарі та в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості. Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 14 листопада 2012 року ОСОБА_9. визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Даним вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діяв в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_9. та стягнуто з останнього на користь: ОСОБА_2 - 13 735,57 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70 тис. гривень в якості відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_15 - 2 090,80 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 тис. гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_3 - 13 108,18 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 тис. гривень в якості відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_4, який діяв в інтересах малолітнього ОСОБА_5, 3 842,94 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70 тис. гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Під час провадження у справі в порядку кримінального судочинства позовні вимоги до відповідача - ПрАТ «УПСК» не було заявлено і останнього не було залучено до участі у справі в якості цивільного відповідача. Позивачі звернулися до відповідача із заявами про відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди, проте останнім, їм було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Позивачі вважають що відмова відповідача в здійсненні страхового відшкодування є незаконною та з урахуванням уточнених позовних вимог від 28.12.2016 року, просять суд стягнути з відповідача ПрАТ «УПСК», на користь:

-ОСОБА_1 матеріальну шкоду - 5424 гривень 87 копійок; за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування матеріальної шкоди: пеню - 745,84 грн.; 3% річних - 341 грн.; індексацію на індекс інфляції - 2532,43 грн., загалом 9258,89 грн; в якості відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень; за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування моральної шкоди: пеню - 687,53 грн.; 3% річних - 314 грн.; індексацію на індекс Інфляції - 2532,43 грн., загалом 8533,96 грн.;

-ОСОБА_2: матеріальну шкоду - 30735 гривень; за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування матеріальної шкоди: пеню - 2226,28 грн.; 3% річних - 1930 грн.; індексацію на індекс інфляції- 15566,86 грн., загалом 68025,грн.;

-ОСОБА_3: матеріальну шкоду - 18840 гривень 77 копійки; за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування матеріальної шкоди: пеню - 2778,51 грн.; 3% річних - 1183 грн.; індексацію на індекс інфляції - 9542,2 грн., загалом 32344,48 грн.; в якості відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування моральної шкода: пеню - 687,53 грн,; 3% річних - 314 грн.; індексацію на індекс інфляції - 2532,43 грн., загалом 8533,96 грн.;

-ОСОБА_4: матеріальну шкоду - 3842 гривні 94 копійки; за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування матеріальної шкоди: пеню - 528,29 грн.; 3% річних - 241 грн.; індексація - 1945,92 грн,, загалом 6567,14 грн.

-ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: в якості відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування моральної шкоди: пеню - 687,53 грн.; 3% річних - 314 грн.; індексацію на індекс інфляції - 2532,43 грн., загалом 8533,96 грн.;

Представник позивачів та позивачі в судове засідання 09.02.2016 року не з'явилися, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Подали клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримали.

Представник позивачів - адвокат Амельчишин О.В. у попередніх судових засіданнях вказані позовні вимоги позивачів підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на ті самі підстави.

Представники відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в особі Дніпропетровського обласного управління ПрАТ «УПСК» у попередніх судових засіданнях, вважали позовні вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на письмові заперечення. В судове засідання 09.02.2016 року, також не з'явились, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечували.

Третя особа в справі - ОСОБА_9 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.08.2012 року відповідач ОСОБА_9., керуючи автомобілем ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок не дотримання правил безпеки дорожнього руху, навпроти будинку № 24, розташованого по вулиці Мусоргського в Жовтневому районі міста Кривого Рогу допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та малолітнього ОСОБА_5, які знаходилися на тротуарі та в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості (а.с. 9-14, 39-41).

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 14 листопада 2012 року ОСОБА_9. визнано винним у скоєнні вищевказаного злочину, та призначено покарання за ст. 286 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі терміном на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

За вищевказаним вироком суду позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діяв в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 задоволено та стягнуто з ОСОБА_9., як з винної особи, на користь позивачів матеріальну та моральну шкоду, а саме стягнуто на користь: ОСОБА_2 -13735 грн. 57 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та - 70000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_15 - 2090 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та на - 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_3 - 13108 грн. 18 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та - 50000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_4 котрий діяв в інтересах малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - 3842 грн. 94 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирок набрав законної сили.

Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1589946 від 07 березня 2012 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9. за договором застрахована ПрАТ «УПСК». Забезпечений транспортний засіб «ВАЗ-21013», державний номерний знак НОМЕР_1.

Вищевказана дорожньо - транспортна пригода сталася 07.08.2012 pоку. Письмова заява-повідомлення про ДТП від імені страхувальника була надана страховику 16.08.2012 pоку, тобто на 7 (сьомий) робочий день (а.с. 34).

25.02.2013 року позивачі звернулись до відповідача із заявами про відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди (а.с. 35-38).

Відповідач ПрАТ «УПСК» своїми листами від 03.04.2013 року відмовив позивачам у здійсненні страхового відшкодування, посилаючись на відсутність правових підстав для його здійснення (а.с. 18-21).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди) відповідальності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути наступні кошти.

Так, на користь ОСОБА_2 слід стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3403,87 гривні виходячи з того, що згідно з роз'ясненнями, наведеними у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року N 6, у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.

Поняття поховання надається Законом України «Про поховання та похоронну справу». Статтею 2 цього Закону визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Таким чином, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання (а.с.129-130), придбання продуктів харчування для поминального обіду, організації поминального обіду та оплата рахунку офіціанта не відносяться до витрат на поховання, а відтак, стягненню не підлягають.

Крім цього, згідно змісту ст. 27 вказаного Закону Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача ОСОБА_2 про відшкодування витрат на спорудження надгробного пам'ятника вартістю 17000 грн., оскільки відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, судам потрібно врахувати, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості.

Вказана у позові вартість пам'ятника є вищою ніж гранична вартість стандартних пам'ятників у відповідній місцевості визначеної у постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» №45 від 03.10.2008 р., що для Дніпропетровської області складає 2 000 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що на користь позивача ОСОБА_2.у рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню 3403,87 грн., витрати на спорудження пам'ятнику - 2000 грн., витрати на поховання - 1403,87 грн. (т.1 а.с. 114-115).

Щодо моральної шкоди слід зазначити наступне, згідно ст.22 Закону (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яка визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст.23 вказаного вище Закону(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, серед іншого, із смертю потерпілого.

Розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню страховиком, обмежений сумою не більше 5% ліміту, визначеного Згідно п. 9,3 ст. 9 Закону № 1961-IV, а не лімітом відповідальності страховика, визначеного полісом обов'язкового страхування.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд керується положеннями ст.22 Закону та стягує зі Страховика на користь позивача ОСОБА_2 2550 гривень моральної шкоди, що складає 5 відсотків від ліміту відповідальності, який діяв на момент укладення договору (п.9.4 ст.9 Закону) - 51000 гривень.

Вказаний ліміт відповідальності страховика застосовується і щодо інших позивачів, оскільки передбачений законодавством (чинним на момент страхвої події) для всіх потерпілих.

У разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися. Що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від виплати страхового відшкодування, а лише у тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися. Чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це, могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 слід зазначити наступне. Позивач ОСОБА_1 в період з 07 серпня 2012 року по 25 серпня 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні. Витрати на лікування склали 2085 грн. , 05 коп., що підтверджується відповідними розрахунковими документами (т.1 а.с. 184, 185,187-190).

На амбулаторному лікуванні ОСОБА_1 в зв'язку з отриманими травмами перебував до 07 листопада 2012 року. Відповідно до ст. 25 ч. 1 п. З Закону матеріальна шкода пов'язана з тимчасовою втратою працездатності за період з 07.08.2С 11 року до 07.11.2012 року становить: (1102/31)х24+1102+1118+(1118/30)х7=3334,07 грн

Всього відшкодуванню матеріальної шкоди ОСОБА_1 підлягає сума 5419,12 грн. (2085,05 + 3334,07).

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача суд керується положеннями ст.22 Закону та стягує зі Страховика на користь позивача ОСОБА_1 2550 гривень моральної шкоди, що складає 5 відсотків від ліміту відповідальності, який діяв на момент укладення договору (п.9.4 ст.9 Закону) - 51000 гривень.

ОСОБА_3, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1830 від 6 вересня 2012, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці, садна лівого колінного суглоба, правої стопи, відкритого перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням, забитої рани нижньої третини правої гомілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. В зв'язку з отриманими травмами ОСОБА_3.30.10.2012 року була встановлена 2- га група інвалідності з 29.10.2012 року, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 30.10.2012 року серія 10ААА №586457. 01.11.2013 року їй була встановлена 3-тя група інвалідності, котра була подовжена до 01.11.2014 року, що підтверджується довідкою МСЕК №380 від 09.01.2014 року.

ОСОБА_3 в період з 07 серпня 2012 по 28 серпня 2012 року перебувала на стаціонарному обстеженні та лікуванні у відділенні політравми міської клінічної лікарні № 2 м. Кривого Рогу, в результаті чого їй було завдано матеріальної шкоди, що складається з витрат на придбання лікарських засобів, медичних препаратів, предметів догляду, а також установки апарату Єлізарова, за які вона сплатила грошові кошти в загальній сумі 13108 гривень 18 копійок. Після цього вона перебувала на амбулаторному лікуванні до встановлення групи інвалідності з 29.10.2012 року.

З 14.01.2013 року по 18.01.2013 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КЗ «Криворізька міська лікарня №2» ДОР», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №У-647. Шкода пов'язана витратами на лікування 191 гривень 17 копійок.

З 11.11.2013 року по 18.11.2013 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР». На лікування у вказаний період вона витратила 2542,75 грн.

Вказані обставини підтверджуються розрахунковими документами (т.1. а.с. 89-92,160-173, 176) на загальну суму 16083,66 гривень.

Шкода пов'язана з тимчасовою втратою працездатності відповідно до ст. 25 ч. 1 п. З Закону за період з 7 серпня 2012 по 29 жовтня 2012 року становить: (1102/31)х24+1102+(1118/30)х28=2998,67 грн.;

Таким чином, за підрахунками суду, матеріальна шкода складає 19082,33 гривні, проте суд діє в межах позовних вимог. ОСОБА_3 заявлено до відшкодування матеріальну шкоду в розмірі 18 840,77 гривень, а отже суд не може вийти за межі позовних вимог.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача суд керується положеннями ст.22 Закону та стягує зі Страховика на користь позивача ОСОБА_3 2550 гривень моральної шкоди, що складає 5 відсотків від ліміту відповідальності, який діяв на момент укладення договору (п.9.4 ст.9 Закону) - 51000 гривень.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітньому сину ОСОБА_16 - ОСОБА_5, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2014/64 від 20 вересня 2012 року, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субарханаідального крововиливи, множинних лінійних переломів скронево-тім'яних кісток справа, скронево-потиличної кістки зліва, забитих ран голови, обличчя, саден голови, обличчя, шиї, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У зв'язку з вищевказаними подіями малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні в різних лікувальних установах як м. Кривого Рогу, так і м. Дніпропетровська, а саме 7 серпня 2012 був доставлений в міську клінічну лікарню № 8 м. Кривого Рогу, звідки по лінії санітарної авіації був транспортований в Дніпропетровську обласну дитячу клінічну лікарню, де перебував на обстеженні та лікуванні у відділенні нейрохірургії дитячого віку в період часу з 8 серпня 2012 по 07 вересня 2012 року, після чого лікування дитини було продовжено в умовах стаціонару дитячого неврологічного відділення міської клінічної лікарні № 8 м. Кривого Рогу, де ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в період часу з 10 вересня 2012 по 19 вересня 2012 року.

За весь цей час, на лікування ОСОБА_5 було витрачено 3352,14 грн.,що підтверджуються розрахунковими документами (т.1. а.с. 147,148,150,151), вказані кошти слід стягнути на користь ОСОБА_4.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача суд керується положеннями ст.22 Закону та стягує зі Страховика на користь позивача ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 2550 гривень моральної шкоди, що складає 5 відсотків від ліміту відповідальності, який діяв на момент укладення договору (п.9.4 ст.9 Закону) - 51000 гривень.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення витрат від інфляції, процентів та пені підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити виплату у строк встановлений договором.

Стаття 992 ЦК України встановлює відповідальність страховика, який у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ч. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Стаття 625 ЦК України встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України згідно постанови №6-927цс16 від 01.06.2016 року та №6-49цс 12 від 06.06.2012 року зазначено про те, що зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України.

Так, у відповідності до абз.4 п.36.2 ст.36 вказаного Закону передбачено, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Позивачі звернулися до страховика після набрання вироком законної сили із відповідними заявами про страхове відшкодування (а.с. 35, 36, 37, 38), які одержані останнім 25 лютого 2013 року, тобто в межах строку, встановленого цим Законом але жодного страхового відшкодування не отримали.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за якимнараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Вищенаведена правова позиція викладена також у Постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Виходячи з правил спеціальної позовної давності щодо стягнення пені, приходить до висновку, що у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає спеціальний строк позовної давності в один рік щодо позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 02.03.2014 року по 02.03.2015 року (момент подання заяви про збільшення позовних вимог (т.1, а.с. 102).

Щодо встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, згідно зі ст. 35. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

Згідно статті 625 ЦК України підлягають стягненню за період з 26.05.2013 року (90 днів з дня звернення) по 31 березня 2015 року (межі позовних вимог).

Отже ОСОБА_1 страховик повинен був сплатити 7969,12 грн. (5419,12 мат. шкоди +2550 моральної), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України, проведено наступний розрахунок:

Дата виникнення заборгованостіДата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення
02.03.201402.03.20157969.12 грн.Подв. обл. ставка НБУ365

Розрахунок пені

Період розрахункуСтавка НБУ, %Кількість днів у періодіПеня, грн.
02.03.2014 - 14.04.20146.544124.89 грн.
15.04.2014 - 16.07.20149.593385.79 грн.
17.07.2014 - 12.11.201412.5119649.54 грн.
13.11.2014 - 15.02.0.76 грн.
16.02.2015 - 02.03.201519.514119.21 грн.
Всього пені:1860.19 грн.

Розрахунок 3% річних

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
26.05.2013 - 31.03.20157969.12441.00 грн.

Втрати від інфляції

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
травень місяць 2013100.1
червень місяць 2013100.0
липень місяць 201399.9
серпень місяць 201399.3
вересень місяць 2013100.0
жовтень місяць 2013100.4
листопад місяць 2013100.2
грудень місяць 2013100.5
січень місяць 2014100.2
лютий місяць 2014100.6
березень місяць 2014102.2
квітень місяць 2014103.3
травень місяць 2014103.8
червень місяць 2014101.0
липень місяць 2014100.4
серпень місяць 2014100.8
вересень місяць 2014102.9
жовтень місяць 2014102.4
листопад місяць 2014101.9
грудень місяць 2014103.0
січень місяць 2015103.1
лютий місяць 2015105.3
березень місяць 2015110.8
Період розрахункуСума боргу, грн. Інфляційне збільшення боргу, грн.
26.05.2013 - 31.03.20157969.1212017.394048.27

ОСОБА_2 страховик повинен був сплатити 5953,87 грн. (3403,87 мат. шкоди +2550 моральної), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України, проведено наступний розрахунок:

Дата виник. заборг.Дата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення
02.03.201402.03.20155953.00 грн.Подвійна облікова ставка НБУ365

Розрахунок пені

Період розрахункуСтавка НБУ, %Кількість днів у періодіПеня, грн.
02.03.2014 - 14.04.20146.54493.29 грн.
15.04.2014 - 16.07.20149.593288.19 грн.
17.07.2014 - 12.11.201412.5119485.21 грн.
13.11.2014 - 15.02.3.84 грн.
16.02.2015 - 02.03.201519.51489.05 грн.
Всього пені:1389.58 грн.

Розрахунок 3% річних

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
26.05.2013 - 31.03.20155953.00330.00 грн.

Втрати від інфляції

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
травень місяць 2013100.1
червень місяць 2013100.0
липень місяць 201399.9
серпень місяць 201399.3
вересень місяць 2013100.0
жовтень місяць 2013100.4
листопад місяць 2013100.2
грудень місяць 2013100.5
січень місяць 2014100.2
лютий місяць 2014100.6
березень місяць 2014102.2
квітень місяць 2014103.3
травень місяць 2014103.8
червень місяць 2014101.0
липень місяць 2014100.4
серпень місяць 2014100.8
вересень місяць 2014102.9
жовтень місяць 2014102.4
листопад місяць 2014101.9
грудень місяць 2014103.0
січень місяць 2015103.1
лютий місяць 2015105.3
березень місяць 2015110.8
Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збільшення боргу, грн.
26.05.2013 - 31.03.20155953.008977.093024.09

ОСОБА_3 страховик повинен був сплатити 21390.77 грн. (18840,77 мат. шкоди +2550 моральної), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України, проведено наступний розрахунок:

Дата виникнення заборгованостіДата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення
02.03.201402.03.201521390.00 грн.Подвійна облікова ставка НБУ365

Розрахунок пені

Період розрахункуСтавка НБУ, %Кількість днів у періодіПеня, грн.
02.03.2014 - 14.04.20146.544335.21 грн.
15.04.2014 - 16.07.20149.5931035.51 грн.
17.07.2014 - 12.11.201412.51191743.43 грн.
13.11.2014 - 15.02.58.83 грн.
16.02.2015 - 02.03.201519.514319.97 грн.
Всього пені:4992.95 грн.

Розрахунок 3% річних

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
26.05.2013 - 31.03.201521390.001185.00 грн.

Втрати від інфляції

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
травень місяць 2013100.1
червень місяць 2013100.0
липень місяць 201399.9
серпень місяць 201399.3
вересень місяць 2013100.0
жовтень місяць 2013100.4
листопад місяць 2013100.2
грудень місяць 2013100.5
січень місяць 2014100.2
лютий місяць 2014100.6
березень місяць 2014102.2
квітень місяць 2014103.3
травень місяць 2014103.8
червень місяць 2014101.0
липень місяць 2014100.4
серпень місяць 2014100.8
вересень місяць 2014102.9
жовтень місяць 2014102.4
листопад місяць 2014101.9
грудень місяць 2014103.0
січень місяць 2015103.1
лютий місяць 2015105.3
Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збільшення боргу, грн.
26.05.2013 - 31.03.201521390.0032256.0010866.00

ОСОБА_4 страховик повинен був сплатити 3352,14 грн. матеріальної шкоди, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України, проведено наступний розрахунок:

Дата виник. заборгованостіДата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прост.
02.03.201402.03.20153352.00 грн.Подвійна облікова ставка НБУ365

Розрахунок пені

Період розр.Ставка НБУ, %Кількість днів у періодіПеня, грн.
02.03.2014 - 14.04.20146.54452.53 грн.
15.04.2014 - 16.07.20149.593162.27 грн.
17.07.2014 - 12.11.201412.5119273.21 грн.
13.11.2014 - 15.02.4.28 грн.
16.02.2015 - 02.03.201519.51450.14 грн.
Всього пені:782.43 грн.

Розрахунок 3% річних

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
26.05.2013 - 31.03.20153352.00186.00 грн.

Втрати від інфляції

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
травень місяць 2013100.1
червень місяць 2013100.0
липень місяць 201399.9
серпень місяць 201399.3
вересень місяць 2013100.0
жовтень місяць 2013100.4
листопад місяць 2013100.2
грудень місяць 2013100.5
січень місяць 2014100.2
лютий місяць 2014100.6
березень місяць 2014102.2
квітень місяць 2014103.3
травень місяць 2014103.8
червень місяць 2014101.0
липень місяць 2014100.4
серпень місяць 2014100.8
вересень місяць 2014102.9
жовтень місяць 2014102.4
листопад місяць 2014101.9
грудень місяць 2014103.0
січень місяць 2015103.1
лютий місяць 2015105.3
березень місяць 2015110.8
Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збіл. боргу, грн.
26.05.2013 - 31.03.20153352.005054.801702.80

ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 2550 гривень моральної шкоди, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України, проведено наступний розрахунок:

Дата винек. заборг.Дата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення
02.03.201402.03.20152550.00 грн.Подвійна облікова ставка НБУ365

Розрахунок пені

Період розрахункуСтавка НБУ, %Кількість днів у періодіПеня, грн.
02.03.2014 - 14.04.20146.54439.96 грн.
15.04.2014 - 16.07.20149.593123.45 грн.
17.07.2014 - 12.11.201412.5119207.84 грн.
13.11.2014 - 15.02.5.84 грн.
16.02.2015 - 02.03.201519.51438.15 грн.
Всього пені:595.24 грн.

Розрахунок 3% річних

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
26.05.2013 - 31.03.20152550.00141.00 грн.

Втрати від інфляції

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
травень місяць 2013100.1
червень місяць 2013100.0
липень місяць 201399.9
серпень місяць 201399.3
вересень місяць 2013100.0
жовтень місяць 2013100.4
листопад місяць 2013100.2
грудень місяць 2013100.5
січень місяць 2014100.2
лютий місяць 2014100.6
березень місяць 2014102.2
квітень місяць 2014103.3
травень місяць 2014103.8
червень місяць 2014101.0
липень місяць 2014100.4
серпень місяць 2014100.8
вересень місяць 2014102.9
жовтень місяць 2014102.4
листопад місяць 2014101.9
грудень місяць 2014103.0
січень місяць 2015103.1
лютий місяць 2015105.3
березень місяць 2015110.8
Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збільшення боргу, грн.
26.05.2013 - 31.03.20152550.003845.391295.39

Щодо посилання представника відповідача на отримання відшкодування від ОСОБА_9, то слід погодитись з позицією представника поззивача, що вказані суми відшкодовуються в різницю між фактичним розм шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) щодо відшкодування шкоди. При цьому, представником відповідача не доведено, що вказані суми є значними та достатніми відшкодування деліктного зобов'язання. Інші доводи представників страховика частково знайшли своє підтвердження та були враховані судом при розрахунку та вирішенні позовних вимог.

З огляду на вищевикладене,суд вважає, що слід стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 в якості страхового відшкодування шкоди - 7969 гривень 12 копійок, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди: пеню - 1860,19 грн.; 3% річних -441 грн. 00 коп; індексацію на індекс інфляції -4048 грн. 27 коп.; на користь ОСОБА_2 в якості страхового відшкодування шкоди - 5953 гривень 87 копійок, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди : пеню - 1389,58 грн.; 3% річних -330,00 грн.; індексацію на індекс інфляції - 3024,09 грн.; на користь ОСОБА_3 в якості страхового відшкодування шкоди - 21390,77 гривень, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди : пеню -4992,95 грн.; 3% річних -1185,00 грн.; індексацію на індекс інфляції 10866,00- грн.; на користь ОСОБА_4 в якості страхового відшкодування шкоди - 3352 гривень 14 копійок, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди : пеню - 782,43 грн.; 3% річних -186,00 грн.; індексацію на індекс інфляції - 1702.80 грн.; на користь ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 в якості страхового відшкодування шкоди -2550 гривень, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди: пеню -595,24 грн.; 3% річних - 141,00 грн.; індексацію на індекс інфляції - 1295,39 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» (на момент здійснення процесуальної дії подання позову) розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином судовий збір за вимогу про відшкодування шкоди у розмірі 243,60 (1218 Х 0,2). Оскільки вимог було заявлено 5 , а позивачі звільнені від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави (974,40 (три вимоги по 243,60 грн.) + 1 відсоток від суми задоволених вимог ОСОБА_3 384,35 грн.).

Керуючись п 9.3, 9.4 ст. 9, п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22,23,1166-1168, 1187, 1194 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 212-214 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія», третя особа - ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 в якості страхового відшкодування шкоди - 7969 гривень 12 копійок, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди: пеню - 1860,19 грн.; 3% річних -441 грн. 00 коп; індексацію на індекс інфляції -4048 грн. 27 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 в якості страхового відшкодування шкоди - 5953 гривень 87 копійок, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди : пеню - 1389,58 грн.; 3% річних -330,00 грн.; індексацію на індекс інфляції - 3024,09 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 в якості страхового відшкодування шкоди - 21390,77 гривень, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди : пеню -4992,95 грн.; 3% річних -1185,00 грн.; індексацію на індекс інфляції 10866,00- грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 в якості страхового відшкодування шкоди - 3352 гривень 14 копійок, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди : пеню - 782,43 грн.; 3% річних -186,00 грн.; індексацію на індекс інфляції - 1702.80 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 в якості страхового відшкодування шкоди -2550 гривень, за прострочення виконання зобов'язання щодо відшкодування шкоди: пеню -595,24 грн.; 3% річних - 141,00 грн.; індексацію на індекс інфляції - 1295,39 грн.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь держави судовий збір у розмірі 1358 грн. 75 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: І. Б. Чайкін