Справа № 583/3797/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Зубатовій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до відповідачки про стягнення боргу по договору позики в якому просить суд стягнути з відповідачки борг в сумі 5000 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 31.08.2015 р. вона уклала з відповідачкою договір позики, відповідно до якого передала у борг відповідачці 5000 грн., на вимогу позивачки повернути борг відповідачка відмовила в звязку з відсутністю коштів. На даний час зазначена сума коштів не повернута.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі із підстав викладених у заяві. Позивач повністю заперечила доводи відповідачки про те, що кошти давала як аванс за роботу по догляду за свекрухою. За цю роботу вона із нею розраховувалась окремо і будь-яких претензій із цього приводу відповідач їй не предявляла.

Відповідачка в судовому засіданні вимоги визнала частково. Спочатку пояснила, що дійсно брала гроші у борг на придбання дров для опалення, не має змоги повернути борг оскільки на даний час перебуває в Охтирському будинку інтернаті для громадян похилого віку. В подальшому відповідач пояснила, що насправді вона брала кошти наперед за роботу по найму (доглядала за лежачою хворою свекрухою позивачки) напередодні її смерті і мала відпрацювати їх у подальшому. Також заявила, що сума, яку вона взяла наперед становила 3000 грн., а не 5000 грн., як зазначено у розписці. Крім того, зазначену розписку вона написала під тиском позивачки.

В судовому засіданні представник відповідачки заперечував проти вимог позивачки, мотивуючи це тим, що в дійсності позивачка надала відповідачці суму в розмірі 3000 грн, як оплату по догляду за матірю, після смерті матері позивачка змусила написати відповідачку боргову розписку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини позики. Підтвердженням укладення сторонами договору позики є розписка ОСОБА_3 від 31.08.2015 р.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Згідно розписки ОСОБА_3 від 31.08.2015 р. остання отримала від ОСОБА_1 позику грошові кошти в сумі 5000 грн., які зобовязалася повернути за вимогою.

Судом встановлено, що на даний час відповідачем позика (грошові кошти в сумі 5000 грн.) позивачу не повернута, хоча позивач неодноразово заявляла останній вимоги про це.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Належних та допустимих доказів того, що дану суму коштів не отримувала відповідач не надала.

Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму позики в розмірі 5000 грн., отримані відповідачем в борг від позивача за розпискою від 31.08.2015 р.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 218, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, 5000 грн. боргу та 551 гривню 20 копійок судових витрат, а всього 5551 (пять тисяч пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк із дня проголошення рішення апеляційної скарги, у разі відсутності осіб у судовому засіданні під час проголошення рішення з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_5