АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/2471/16-ц Головуючий суддя І інстанції Єрмак Н. В.
Провадження № 22-ц/790/2135/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Колтунової А.І.

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь повнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку /доходів/ щомісяця з 02.03.2016 року до 30.06.2018 року, на час навчання сина в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут», але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Д,В. відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що висновок суду про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина не відповідає обставинам справи. Зазначає, що судом не було враховано тих обставин, що відповідач має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/4 розміру доходів. Також стверджує, що судом не було враховано незадовільний стан здоровя відповідача та наявність у нього хронічних хвороб.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження 1-ВЛ № 053348 від 14.08.1997 року, актовий запис № 838 позивач є сином відповідача.

Згідно довідок № 66-320399 від 26.10.2015 року та № 66-300/1328 від 01.12.2016 року Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» позивач є студентом 3 курсу зазначеного навчального закладу з 01.09.2014 року денної форми навчання за контрактом. Навчання триває по 30.06.2018 року.

Відповідно до квитанцій ПАТ «ПриватБанк» третя особа здійснює оплату за навчання позивача.

З довідки з місця проживання КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» дільниця № 34 від 29.03.2016 року № 427 вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_6, ОСОБА_3

Відповідно до посвідчення № 105175 від 04.11.1996 року ОСОБА_6 є пенсіонером та страждає рядом захворювань, що підтверджено випискою з медичної карти № 1017.

З довідки ВП «Пасажирського вагонного депо Харків-Сортувальний» вбачається, що мати позивача ОСОБА_3 працює на підприємстві бухгалтером з посадовим окладом 3700 грн.

Відповідач має матір ОСОБА_4 (що підтверджено свідоцтвом про народження І-СГ № 278909 від 18.04.1970 року ), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмових доказів на підтвердження розміру доходу відповідача матеріали справи не містять.

Із пояснень відповідача вбачається, що на час ухвалення рішення судом першої інстанції його дохід становив 3100 грн., а на цей час приблизно 3500 грн. на місяць. В суді апеляційної інстанції позивач вважав можливим при вирішенні справи виходити саме з такого розміру доходу відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5, 15.09.2008 року, який страждає на ряд захворювань згідно висновку Медичного центру «Флорис» від 18.10.2008 року.

Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 04.05.2016 року відповідач сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно, відповідно до рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2016 року.

Відповідач вказував, що його син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 має хронічне захворювання. Між тим, доказів того, що зазначене впливає на майновий стан відповідача та він несе якісь додаткові витрати на утримання молодшого сина, окрім стягнутих аліментів, матеріали справи не містять.

Належних та допустимих доказів того, що відповідач несе витрати на утримання матері, яка проживає в іншому місті, матеріали справи не містять.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", показник прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць складає 1600 грн.

Отже після виконання всіх аліментних зобов*язань, які загалом складатимуть 5/12 частин його доходу, йому залишиться 7/12 частин доходу, що становить 1808 грн. (3100 : 12 х 7), тобто сума, яка не є меншою, ніж прожитковий мінімум на одну працездатну особу.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач не має можливості надавати допомогу своєму сину, якій продовжує навчання.

Перевіряючи розмір стягнення, визначений судом першої інстанції апеляційний суд враховує всі обставини, зазначені у ст. 182 СК України, в тому числі і стан здоров*я сторін, та приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, відповідає вимогам закону, принципам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розподілив судові витрати, понесені відповідачем пропорційно до задоволених позовних вимог, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки це питання може бути вирішено шляхом ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили..

Головуючий

Судді