Справа № 628/530/17
Провадження № 2/628/475/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Шиховцової А.О.,

за участю секретаря Шевченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Купянську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 24250,55 грн., посилаючись на те, що 08 вересня 2011 року, відповідач ОСОБА_2 уклав договір кредиту з ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 5100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами банківських послуг» затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору. Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором. Відповідач у порушення норм закону та умов договору взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 січня 2017 року має заборгованість на загальну суму 24250 грн. 55 коп. Тому, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права і просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Представник позивача позов підтримує та просить суд його задовольнити.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви у звязку з пропуском строків позовної давності. Крім того, відповідач надав до суду письмову заяву в якій зазначив, що він брав кредит 08 вересня 2011 року, а останній платіж ОСОБА_2 зробив 28.08.2012 року. У звязку з тим, що позивач в період з вересня 2012 року по березень 2017 року до суду з позовом не звернувся, а тому відповідач вважає що строк позовної давності сплив.

Згідно письмових пояснень представника позивача стосовно строку позовної давності зазначено, що відповідно до пунктів 2.1.1.2.11 Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14 та постанові від 18 червня 2014 року по справі №6-61 цс14. За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у вищезазначених постановах, які, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначає, що банк подав заяву в межах строку позовної давності. Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти за договором б/н від 08.09.2011 року, картка № 891409 була надана клієнту зі строком дії до 06/15, тобто строк дії картки до 30.06.2015 (довідку надаємо).Керуючись правовими позиціями ВСУ які викладені в постановах від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та від 18 червня 2014 року №6-61 цс 14 приходимо до висновку, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦКУ), тобто з 30.06.2015 року. Крім того п. 1.1.7.31 строку позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08 вересня 2011 року, відповідач ОСОБА_2 уклав договір кредиту б/н від 08.09.2011 р. з ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.14-37).

Згідно п.1.1.7.12. договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо в цей строк жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той же термін. (а.с.25).

Матеріали справи не містять відомостей того, що була проведена пролонгація кредитного договору, а також, що кредитна картка перевипускалася на новий строк та була отримана відповідачем.

Таким чином строк дії договору слід вважати до 08 вересня 2012 року.

Згідно довідки про заборгованість відповідача на загальну суму 24250,55 грн., з яких:

-5086,22 грн. заборгованість за кредитом;

-14929,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2603,44 грн. заборгованість за пенею та комісією;

-500,00 грн. штраф фіксована частина;

-1130,98 грн. штраф (процентна складова).

Умовами п. 1.1.1.50 договору встановлено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період строку дії картки. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією на умовах, передбаченим договором.

Отже, відповідно до вищезазначених умов, відповідач в рахунок погашення заборгованості за кредитом повинен здійснювати щомісячний платіж.

Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 31.01.2017 р. (а.с.9-10) ОСОБА_2 були сплачені наступні погашення за наданим кредитом:

- 24.10.2011 року сума погашення склала 350 грн.;

- 24.11.2011 року - 350 грн.;

- 24.12.2011 року - 350 грн.;

- 25.01.2012 року - 350 грн.;

- 24.03.2012 року - 350 грн.;

- 24.04.2012 року - 400 грн.;

- 28.04.2012 року - 320 грн.;

- 12.05.2012 року - 50 грн.;

- 24.05.2012 року - 370 грн.;

- 29.06.2012 року - 360 грн.;

- 24.07.2012 року - 360 грн.;

- 28.08.2012 року - 360 грн.;

Отже, тіло кредиту за даним договором складає 5100 грн., відповідачем у період з 24.10.2011 р. по 28.08.2012 р. погашено - 3970 грн. Останній платіж по погашенню кредиту відповідач здійснив у 2012 року.

Відповідно п. 1.1.7.4. договору в разі наявності перевитрат платіжного ліміту по карті і непогашення його клієнтом протягом 6 місяців карта закривається, наступне відновлення дії картки можливо лише після повного погашення заборгованості клієнтом.

Банк до відповідача протягом 4 років 5 місяців щодо стягнення заборгованості не звертався.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).

Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за

наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Оскільки умовами договорів передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Встановлено, що останнє зарахування за кредитним договором, укладеним 08 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», здійснено 28 серпня 2012 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.9-10).

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України ).

Матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо домовленості сторін стосовно збільшення строку позовної давності, а тому строк позовної давності повинен визначатися за загальними правилами.

Згідно правової позиції ВСУ у постанові № 6-1188цс16 від 29.06.2016 р. в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України), одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк, при цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Отже, суд ставиться критично до доводів позивача відносно того, що позовна давність починається з моменту закінчення строку дії картки, а це означає, що початок перебігу позовної давності повязується не зі строком дії (припинення дії) договору, а з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України), на що вказує правова позиція ВСУ у постанові № 6-154цс-15 від 30.09.2015 року.

Відповідач просив суд застосувати наслідки пропуску банком строку позовної давності встановлену законом, вважаючи, що такий строк позивачем пропущено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у позивача початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення права на позов, а саме з 28 серпня 2012 року, моменту коли відповідач здійснив останній платіж в рахунок погашення своєї кредитної заборгованості і з того часу перестав виконувати свої обовязки відповідно до кредитного договору. Строк позовної давності за даним договором становить три роки, як передбачено ст. 257 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ні в позовній заяві, ні в доданих до суду документах, в порушення ст. 60 ЦПК України не вказані обставини та відсутні докази поважності пропуску строку позовної давності.

У звязку з тим, що позивач не скористався своїм правом звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у строки встановлені законом, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню у звязку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 256-257, 259, 261, 267, 526, 530, 536, 553-554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Шиховцова