УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

секретаря судового засідання Зелінської І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину (договору дарування квартири) недійсним та звернення стягнення на нерухоме майно (квартиру),

в с т а н о в и в:

05.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаною заявою, в обґрунтування вимог за якою послався на те, що він звернувся до суду з позовом про визнання правочину (договору дарування квартири) недійсним та звернення стягнення на нерухоме майно: (квартиру) №4 по вул. Львівській, 1 в м. Житомирі. У даному позові просив судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивач звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на указану вище квартиру, сплативши за розгляд заяви судовий збір в розмірі 121,80 грн. Ухвалою від 03.02.2015 року Богунський районний суд м. Житомира заяву про забезпечення позову задовольнив, однак ухвалою від 31.07.2015 року скасував вжиті заходи забезпечення позову та зняв арешт із квартири АДРЕСА_1. Згідно зі змістом заяви, ОСОБА_1 не погодився із ухвалою суду від 31.07.2015 року та подав апеляційну скаргу, за розгляд якої сплатив судовий збір в розмірі 275,60 грн. За словами ОСОБА_1, 24.05.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області його апеляційну скаргу задовольнила, ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31.07.2015 року про скасування заходів забезпечення позову скасувала, справу направила до суду першої інстанції на новий розгляд, де ухвалою від 06.07.2016 року Богунський районний суд м. Житомира заяву представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову залишив без розгляду.

Посилаючись на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10, ст.ст. 79, 88, 220 ЦПК України просить суд ухвалити додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 397,40 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову

Сторони та/або їх представники в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно із ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Суд, розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, вивчивши й дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в ухваленні додаткового рішення слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину (договору дарування квартири) недійсним та звернення стягнення на нерухоме майно (квартиру), у якому просив суд визнати недійсним з моменту укладення Договір дарування квартири №4, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Львівська, 1, укладений 10.10.2007 року між відповідачами; зобовязати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 дане нерухоме майно та звернути стягнення на вказану квартиру в межах суми 407 707,68 грн.

До позовної заяви ОСОБА_1 була додані дві квитанції про сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та 121 грн. 80 коп. відповідно, у яких в графі «Призначення платежу» зазначено «Судовий збір за позовом ОСОБА_1В.».

В ході розгляду справи за позовом ОСОБА_1 ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.02.2015 була задоволена заява позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.04.2015 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Встановлено, що ухвалою від 31.07.2015 Богунський районний суд м. Житомира задовольнив заяву представника відповідача ОСОБА_3 задовольнив та скасував заходи забезпечення позову, а саме зняв арешт із квартири АДРЕСА_1, накладений ухвалою суду від 03.02.2015 року.

Як слідує із матеріалів справи, Апеляційний суд Житомирської області рішенням від 08.02.2016 задовольнив скаргу ОСОБА_1, скасував рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.04.2015 в частині відмови у визнанні договору дарування квартири недійсним і ухвалив в цій частині нове рішення, яким визнав недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 10.10.2007 року.

Ухвалою від 24.05.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області задовольнила апеляційну скаргу ОСОБА_1, ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 липня 2015 року про скасування заходів забезпечення позову скасувала, а справу направила до суду першої інстанції на новий розгляд.

Судом також встановлено, що до апеляційної скарги на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 липня 2015 року про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 додав квитанцію про сплату судового збору в сумі 275 грн. 61 коп.

Ухвалою від 06.07.2016 Богунський районний суд м. Житомира заяву представника відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову залишив без розгляду.

Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, котрий ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно зі змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У п. 37 постанови від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив судам нижчих інстанцій, що у разі, «якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК.

У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК».

З огляду на те, що Богунський районний суд м. Житомира своїм рішенням від 22.04.2015 відмовив ОСОБА_1 в задоволенні його позову, а відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, якій було відмовлено в позові, судові витрати не присуджуються, - суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 та ухвалення додаткового рішення по справі.

На переконання суду, наведена ОСОБА_1 у своїй заяві позиція Пленуму ВССУ про розподіл сум судового збору судом першої інстанції, пов'язаних з розглядом апеляційної скарги, після того як судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, стосується тих випадків, коли апеляційний суд скасовує ухвали суду нижчої інстанції до ухвалення останнім остаточного рішення по справі. У такому випадку суд першої інстанції при ухваленні рішення по справі вирішує питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України.

У даній же ситуації Богунським районним судом м. Житомира спочатку було ухвалено рішення по справі про відмову в задоволенні позову, що не передбачає присудження понесених позивачем витрат із відповідачів. Понесені позивачем в подальшому витрати при розгляді його апеляційної скарги на ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову взагалі не могли бути враховані Богунським районним судом м. Житомира при ухваленні рішення по справі 22 квітня 2015 року, оскільки були здійснені вже після винесення судом першої інстанції рішення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 220 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира.

Суддя Д.В. Кузнєцов