Справа № 565/57/17
Провадження № 2/565/153/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Мануляка Ю.В.,

з участю:

секретарі судового засідання Левадної О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позов обґрунтовується тим, що 25.08.2009 року сторони уклали шлюб. Від вказаного шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем. Шлюб між сторонами не розірвано, але з вересня 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Кошти на утримання сина відповідач почав надавати з 22 вересня 2016 року. Проте, щоб отримати дані кошти, позивач кожен місяць змушена нагадувати відповідачу про це, який, всупереч домовленості сторін, сплачує кошти на свій розсуд. Як відомо позивачу, відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей, непрацездатних батьків, немає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги та наведені в заяві обґрунтування.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала суду письмові заперечення та в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, вказавши, що відповідач добровільно сплачує на утримання сина 3000 (три тисячі) грн., що становить 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача. Також зазначила, що позивач бере участь у вихованні сина, який часто навідується до батька та протягом зимових свят проживав разом з батьком три тижні у бабусі та дідуся. Відповідач несе постійні витрати на купівлю синові одягу, взуття та продуктів харчування, окрім сплати коштів матері. Вважає, що заявлені позивачем вимоги постягненню аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача є необґрунтованими, оскільки значно перевищують розмір прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку.

Суд, заслухавши та проаналізувавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 25.08.2009 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.08.2009 року.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 підтверджується, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 має на утриманні ще одну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яку виховує сама, оскільки донька є напівсиротою. Заробітна плата позивача є мінімальною і складає 3200 (три тисячі двісті) гривень, що не заперечувалося представником відповідача.

Суд враховує також розмір заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_3, який складає близько 18000 (вісімнадцяти тисяч) гривень на місяць, і вважає, що він є достатнім для сплати більшого розміру аліментів ніж зазначено представником відповідача у запереченні проти позову. Також встановлено, що інших осіб на своєму утриманні відповідач не має.

Згідно із ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред'явлення позову.

Отже, суд знаходить підстави для присудження аліментів із відповідача.

Аліменти слід присудити в користь позивача у частці від доходу відповідача, так як і заявлено в позові. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідачем частково визнано розмір позовних вимог і він інших утриманців не має. Обов'язок утримувати дітей покладено на обох батьків.

Керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_3 до Державного бюджету України 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я : Ю.В.Мануляк