Справа № 297/126/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.05.2015 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки вони не розуміють одне одного, мають різні характери погляди на життя та сімю. Сімейне життя з лютого 2016 року поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною припинення шлюбних відносин між ними стали сварки по різним причинам та без причин. Таке сімейне життя стало неможливим ні морально, ні фізично. Зазначає, що вони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, тому збереження сімї є неможливим, шлюб їх виявився помилковим, існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявився, однак подав заяву в якій позов визнав та надав згоду на розірвання шлюбу між ним та позивачем.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ №125358 сторони зареєстрували шлюб 02 травня 2015 року у виконкомі Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 02.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що між сторонами припинилися шлюбні відносини, і сімя фактично перестала існувати, що дає для суду підстави вважати, що припинення шлюбних відносин між сторонами носить не тимчасовий, а постійний характер, що унеможливлює їх примирення.

За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 174, 197 ч.2, 213 -218 ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 02 травня 2015 року у виконкомі Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, актовий запис № 2 - розірвати.

Змінити прізвище позивача при оформленні розірвання шлюбу в органах ДРАЦС з «Дьордяк» на прізвище «Орос».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4.