Справа № 2/243/677/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гусинського М.О.,

при секретарі Мірошниченко В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 12 м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного майна України про стягнення індексації заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

18.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Словянського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 Держмайна України, де зазначив, що він працював у ВАТ «Содовий завод» в період часу з 01.08.1979 року по 05.09.2001 року. Під час його роботи підприємство не своєчасно та не в повному обсязі виплачувало йому заробітну плату, не розрахувалося з ним після його звільнення й до теперішнього часу. Рішенням Словянського міського суду, єдиний унікальний номер 243/9664/16-ц, провадження номер 2/243/4688/2016 з ВАТ «Содовий завод» на його користь стягнуто індексацію заробітної плати в сумі 7110 грн. 00 коп. Виконавчий лист був своєчасно наданий до ліквідатора ВАТ «Содовий завод», але також не виконано. 24.01.2013р. одержано листа № 11-05-00801 ОСОБА_2 Державного майна України в Донецькій області, в якому зазначене про те, що станом на 01.01.2013р. у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». Постановою господарського суду Донецької області від 004.09.2003.5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. Вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 619 ЦК України відповідач, будучи власником 100% підприємства має відповідати за боргами підприємства як особа, яка несе субсидіарну відповідальність. Отже просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 державного майна України заборгованість по заробітній платі в сумі 776 грн. 32 коп. та компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав, додаткових пояснень, окрім викладеного у позові, суду не дав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але голова ОСОБА_2 державного майна України надіслав до суду заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що ОСОБА_2 державного майна України не є особою, яка несе субсидіарну відповідальність поряд із відповідальністю ВАТ «Содовий завод», не є належним відповідачем, тому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність відмовлення у задоволенні позову з наступного:

З наданих сторонами документів слідує наступне:

ОСОБА_3 дійсно працював на ВАТ «Содовий завод» і має заборгованість по заробітній платі. Рішенням Словянського міського суду, єдиний унікальний номер 243/9664/16-ц, провадження номер 2/243/4688/2016 з ВАТ «Содовий завод» на його користь стягнуто індексацію заробітної плати в сумі 7110 грн. 00 коп. (а.с.5-6).

З довідки ліквідатора ВАТ «Содовий завод» від 12.01.2017р. № 01-23/15 слідує, що ліквідатор ват 2содовий завод» не може виплатити ОСОБА_1 індексацію заробітної плати в розмірі 7110,00 грн. з-за відсутності грошових коштів, розмір загальної заборгованості підприємства складає 4035,0 тис. грн.. (а.с. 7).

В запереченнях голови ОСОБА_2 державного майна України зазначене наступне: позивач зазначає, що оскільки частка держави в особі ОСОБА_2 у статутному капіталі товариства становить 100%, то ОСОБА_2 як особа, яка несе субсидіарну відповідальність згідно зі ст. 619 ЦК України має сплатити зазначену заборгованість. Такі доводи Позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства, виходячи з нижчевикладеного. Позивач перебував в трудових відносинах із ВАТ «Содовий завод». На сьогодні в Реєстрі корпоративних прав держави обліковується 100% акцій статутного капіталу ВАТ «Содовий завод» (код за ЄДРПОУ - 00204895), які належать Регіональному відділенню ОСОБА_2 державного майна України по Донецькій області. Органом, уповноваженим управляти корпоративними правами держави, є Регіональне відділення ОСОБА_2 державного майна України по Донецькій області. Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003р. №5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу, ліквідатором призначено ОСОБА_4 Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше. Як зазначено у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів…

Згідно з ч. 9 ст. 111 Господарського кодексу України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

Листом від 30.09.2013р. Регіональне відділення фонду погодило перелік ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод».

Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає зпа своїми зобовязаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. Частиною 1 статті 176 ЦК України визначено, що держава, ОСОБА_5 Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Посилання позивача на ст. 619 ЦК України є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватися трудове законодавство, зокрема КЗпП України, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватися до трудових правовідносин, так, як виникає лише у разі порушення зобовязання, якого між сторонами не існувало. Жодним законом не передбачена субсидіарна відповідальність ОСОБА_2 за неможливість виконання підприємством грошового зобовязання. Між сторонами у справі не існувало будь-яких зобовязань, вони не знаходилися у трудових відносинах. ОСОБА_2 також не є правонаступником товариства. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглядаючи справу суд виходить з наступного:

Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність.

Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб - Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплено загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника (засновника).

Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі ОСОБА_2 Державного майна України.

Таким чином, правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та ОСОБА_2 державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника, положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та ОСОБА_2 держмайна України не розповсюджуються, тому ОСОБА_2 держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж він не являється правонаступником ВАТ «Содовий завод».

Суд також констатує ту обставину, що позовні вимоги ОСОБА_1 , які є предметом даного судового розгляду, є тотожними із вимогами до ВАТ «Содовий завод», вже були предметом судового розгляду і задоволені в повному обсязі заочним рішенням суду 09 грудня 2016 року.

У звязку з викладеним, підстави для задоволення позову стосовно стягнення з відповідача на користь позивача індексації заробітної плати відсутні, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставні та задоволенню не підлягають.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.12.2016р. провадження № 6-17837св16.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного майна України про стягнення індексації заробітної плати - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2017 року.

Суддя Словянського міськрайонного суду М. О. Гусинський