ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Мотовилівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2016 року позивач звернулась з позовом до Мотовилівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що 22 квітня 2015 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на жилий будинок № 3-а по вул. Собківській в с. Мотовилівка Фастівського району Київської області. За життя ним був складений заповіт, відповідно до якого все майно та майнові право, що будуть належати йому на день смерті заповідав своїй дочці ОСОБА_1. Позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у звязку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, а саме оригіналу свідоцтва на право власності, яке було втрачене.

Виходячи з викладеного позивач просить визнати за нею право власності набудинок № 3-а по вул. Собківська в с. Мотовилівка Фастівського району Київської області, як спадщина після батька ОСОБА_2, померлого 22 квітня 2015 року.

Представник позивача та позивач в судове засідання не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, вирішення питання залишили на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії І-АВ № 137232, 03.09.1969 року народилась ОСОБА_3, батьком якої записано ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІV-БК № 468534, що видане 06.06.1992 року,ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та їй було присвоєне прізвище «Коробенко» (а.с. 5).

22 квітня 2015 року помер ОСОБА_2, про що Виконавчим комітетом Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області видано свідоцтво про смерть серії І-ОК № 340367 (а.с. 4).

За життя ОСОБА_2 залишив заповіт, яким заповідав своїй дочці ОСОБА_1 все своє майно, що буде належати йому на день смерті, який зареєстрований в реєстрі за № 184 19 листопада 2014 року секретарем Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області (а.с. 8).

Реалізуючи свої право на спадщину позивач звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте 29.04.2016 року їй було відмовлено у вчинені заявлених дій, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначений житловий будинок, тому вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно рекомендоване вирішувати в судовому порядку (а.с. 7).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Обєктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно довідки № НОМЕР_1 Фастівської міської ради Фастівського бюро технічної інвентаризації від 20.12.2016 року, будинок № 3-А по вулиці Собківській в с. Мотовилівка Фастівського району Київської області зареєстрований по праву приватної власності за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Червономотовилівської сільської ради від 29.01.1991 року згідно рішення Виконкому Фастівської райради від 13.02.1991 року за № 8 (а.с. 6).

З розяснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та/або відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, вона набула право спадкування на житловий будинок, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,право власності на будинок № 3-а по вул. Собківська в с. Мотовилівка Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 22 квітня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова