Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/712/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

11.04.2017 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Авраменко Т.М., Чельник О.І.,

за участі секретаря судового засідання: Постоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.04.2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою" та Тарифами Банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727). Банк свої зобовязання виконав. Натомість відповідач порушував умови договору, у звязку з чим, станом на 31.08.2016 року, має заборгованість в розмірі 53410,08 грн.

В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.09.2007 року в сумі 53410,08 грн., з яких: 8537,67 грн. заборгованість за кредитом, 41590,98 грн. заборгованість по відстокам за користування кредитом, 500 грн. заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 2531,43 грн. штраф (проценна складова), зазначивши, що в первісному позові булла невірно зазначена дата договору.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.09.2007 року в розмірі 50128 (п'ятидесяти тисяч ста двадцяти восьми) грн. 65 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 8537 грн. 67 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 41590 грн. 98 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в позові.

В скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема в апеляційній скарзі зазначив, що рішення суду про задоволення позову ухвалено на підставі логіки, а не беззаперечних доказів.

Заслухавши доповідь судді доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.09.2007 року між позивачем і відповідачем укладено договір № б/н згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ Приватбанк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Шляхом підписання анкети-заяви від 08.11.2010 року (а.с. 102-103), відповідач приєдналась до нових умов та правил надання банківських послуг. Крім того, 06.08.2010 року між банком та ОСОБА_4 було підписано кредитний договір на випуск юніоркредитки, за погодженням ОСОБА_2. В підписаній анкеті зазначено, що погашення заборгованості за кредитним лімітом може проводитися шляхом внесення коштів на карту клієнта або шляхом списання банком коштів з кредитки універсальна одного з батьків, в даному випадки з картки ОСОБА_2

Відповідач порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредиту, в результаті чого, станом на 31.08.2016 року, виникла заборгованість за кредитом 53410 грн. 08 коп., яка складається з: 8537,67 грн. - заборгованість за кредитом; 41590,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2531,43 грн. - штраф (процентна складова)., що підтверджується розрахунком (а.с. 3).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що не виконавши умов кредитного договору відповідач порушила вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 8537,67 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 41590,98 грн., заявлені в межах строку позовної давності, відповідно до вимог ст. 257 ЦПК України і підлягають задоволенню. При цьому суд першої інстанції не прийняв посилання представника відповідача на те, що відповідач належним чином не була ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку та не прийняв до уваги наданий представником відповідача розрахунок за період з вересня 2013 року по вересень 2016 року, оскільки, останній було обчислено без врахування всіх належних умов та правил користування кредитом, які були погоджені між сторонами, всіх дат погашень та сум погашень.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи і вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між позивачем та відповідачем, існують правовідносини, що виникли із кредитного договору у формі договору приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 105, 106 т.1). Підписавши заяву, Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в них.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, і цей факт не спростовує відповідач, що вона була ознайомлена із умовами кредитування із використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» (а.с. 107 -108 т. 1).

Розрахунок заборгованості Банком виконано із врахуванням підвищення процентної ставки за користування кредитом, розмір якої було змінено 01.01.2013 року та встановлено у розмірі 30,00%, 01. 09.2014 року - встановлено у розмірі 34,80% та 01.04.2015 року - встановлено у розмірі 43,20 %, у відповідності до наказів Банку. Про зміну розміру процентної ставки відповідача було попереджено шляхом надсилання на її телефон СМС повідомлень ( а.с. 207, 208,211 т.2). Будь яких дій, передбачених умовами договору, при її незгоді із зміною тарифів, відповідач не вчиняла.

А отже, суд першої інстанції правильно прийняв розрахунок заборгованості, наданий Банком, як належний та допустимий доказ по справі і правильно відхилив розрахунок наданий представником відповідача, оскільки даний розрахунок зроблено без врахувань змін у розмірі процентної ставки.

Зазначені обставини стороною відповідача не спростовані належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді: Т.М. Авраменко

ОСОБА_5