АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/1396/17 Головуючий у 1 інстанції -Катющенко В.П.
Унікальний №755/2693/16-ц Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Шахової О.В., Пікуль А.А.

При секретарі - Куркіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ «КБ»Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і просив винести рішення, яким стягнути заборгованість за картковим рахунком за кредитним договором №б/н від 27.10.2009 року, що складає заборгованість, з урахуванням відсотків, пені та штрафних санкцій, у загальній сумі 16.192 грн.32 коп., станом на 31.12.2015 року.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що 27.10.2009 року уклав з відповідачем позичальником ОСОБА_1 договір, відповідно до якого позичальник отримав 6.500 грн. на платіжну карту зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Послався на те, що відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява від 27.10.2009 року разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та Банком договір, згідно якого ПАТ «КБ»Приватбанк» відкрив на ім»я позичальника ОСОБА_1 картковий рахунок з лімітом кредитування картки 6.500 грн. під 30% на рік на залишок заборгованості. Строк дії картки 12 місяців з правом пролонгації на той же термін у разі, якщо жодна зі сторін не заявить вимогу про припинення договірних відносин.

За твердженням позивача позичальник не виконував належним чином зобов»язання за кредитним договором, у зв»язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року у позові відмовлено /а.с.75-77/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на те що позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору і крім того, на думку суду, банком неправильно обрано спосіб захисту своїх прав.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ»Приватбанк», посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року, як ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову /а.с.35-37/.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд за його відсутності.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 27.10.2009 року між ПАТ»КБ»Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом приєднання (ст.634 ЦК).

Згідно Заяви, яку підписав відповідач 27.10.2009 року, сторони погодили умови кредитування, згідно яких кредитний ліміт склав 6.500 грн. з базовою відсотковою ставкою за кредитним лімітом у розмірі 30% на рік на залишок заборгованості.

Підписавши 27.10.2009 року Заяву відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитування, надання йому повної інформації про умови кредитування, а також зобов»язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії щомісячними платежами.

Згідно п.3.1 Умов і Правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає Клієнту картку, їх вид та строк дії визначений у заяві та у пам»ятці Клієнта, підписанням якої Клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі «Відмітки банку» заяви.

З наявної відмітки банку на Заяві відповідача вбачається, що рахунок був відкритий 27.10.2009 року.

Згідно правової позиції висловленої в ході розгляду Верховним Судом України справи №6-16цс15 від 11.03.2015 року з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З урахуванням зазначеної правової позиції Верховного Суду України, та встановлених у судовому засіданні обставин, зокрема того, що позичальник розписався в Заяві про те, що він ознайомлений і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, отримання повної інформації про умови кредитування у ПАТ «Приватбанку», і виразив згоду з тим, що ця Заява разом пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг - колегія суддів вважає, що між сторонами має місце наявність ознак кредитного договору.

Таким чином, між сторонами виникли договірні відносини кредиту, згідно яких, в силу ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки ОСОБА_1 не виконував належним чином свої договірні зобов»язання, за розрахунком банку, у нього виникла перед кредитором заборгованість, яка станом на 31.12.2015 року становить у загальній сумі 16.192 грн.32 коп. і складається: із заборгованості по тілу кредита - 1.814 грн.64 коп.; заборгованості за відсотками - 10.330 грн.43 коп.; по пені та комісії- 2.800 гнрн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., (процентна складова ) - 747,25 грн.

Розрахунок боргу виконаний позивачем правильно і відповідачкою не спростований.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону.

Як слідує із розрахунку, наданого позивачем, позичальник частково погашав кредит та відсотки, що свідчить про визнання ним факту наявності договірних відносин банку та усвідомлення ним своєї відповідальності перед банком.

Так, згідно розрахунку, останній платіж з погашення тіла кредиту та відсотків відповідачем були здійснені 07.05.2013 року/а.с.3 звор./.

Указані обставини підтверджують факт наявності між сторонами договірних відносин кредита і тим самим спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність доказів щодо наявності між сторонами цих відносин.

Також суд не навів обставин, які, на його думку, свідчать про неправильність обраного позивачем способу захисту своїх порушених, прав, що врегульоване ст.16 ЦК України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання за кредитним договором своїх зобов»язань позичальником ОСОБА_1, а тому, колегія суддів, дійшовши висновку про ухвалення нового рішення про задоволення позову, вважає, що банк на законних підставах звернувся до суду з цим позовом про захист свого порушеного права на стадії виконання договору.

А, згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов»язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене всупереч дійсним обставинам справи та вимог закону, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» належить стягнути сплачений судовий збір у сумі 1.378 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» 16.192(шістнадцять тис. сто дев»яності дві) грн.32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 1.378 (одна тис. триста сімдесят вісім)грн.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді