Провадження № 2/643/1266/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., за участю секретаря - Бровкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4, про визнання неправомірними дії нотаріуса по посвідченню договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі договору і свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, звернувся до суду із вищезазначеним позовом в інтересах позивача ОСОБА_1, в якому посилається на те, що 05.12.2012 року Московський районний суд м. Харкова по цивільній справі прийняв заочне рішення , яким звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом її продажу ПАТ комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою покупцем з отриманням ОСОБА_5 з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ " ПриватБанк" повноважень, необхідних для здійснення продажу.

05.02.2015 року на підставі зазначеного рішення суду ПАТ КБ " ПриватБанк" від імені ОСОБА_3 продав предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 відповідачу ОСОБА_4. Договір купівлі-продажу квартири посвідчено за реєстровим № 314 відповідачем приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2

ОСОБА_3 фактично розпорядилась квартирою 44 будинку 48 по вул. Тимурівців в м. Харкові шляхом її продажу відповідачу ОСОБА_4

Згідно договору купівлі-продажу приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_2 розяснив продавцю і покупцю зміст ст.ст. 60-67 Сімейного кодексу України , а також зміст ст.ст. 182,383,655-668 ЦК України.

ОСОБА_3, від імені якої діяв ПАТ КБ «ПриватБанк», на момент укладення договору купівлі-продажу, перебувала з 02.08.2003 року у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 Квартира АДРЕСА_2 куплена 05.02.2008 року в період шлюбу і є сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 згідно ст. 369 ЦК України розпорядження сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, тобто за згодою позивача ОСОБА_1 Письмовою, нотаріально посвідченої згоди на продаж квартири ОСОБА_1 не надавав ОСОБА_3 Порядок користування квартирою подружжям, і частки у праві спільної сумісної власності подружжям не визначені.

Позивач вважає, що зміст договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2 суперечить діючому законодавству. Просить суд визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу ОСОБА_2 по посвідченню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 05.02.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтримав обґрунтування, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов в повному обсязі. Пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3, в період шлюбу купили квартиру АДРЕСА_3. З його згоди квартира на підставі договору купівлі-продажу була зареєстрована на праві власності на імя ОСОБА_3 Відповідач приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 при посвідченні договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 05.02.2015р., укладеного на підставі рішення суду від 05 грудня 2012 р., яке він не оспорював, між продавцем ПАТ КБ «ПриватБанк», який діяв від імені ОСОБА_3 і покупцем ОСОБА_4, порушив діюче законодавство, порушив його права, як співвласника квартири, а тому просив визнати дії нотаріуса неправомірними. Договір купівлі-продажу квартири укладений без його письмової згоди, і в період, коли на зазначену квартиру ухвалою суду накладено арешт.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, їх обґрунтування, пояснення позивача і просив задовольнити позовні вимоги.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк2 ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності від 27 грудня 2016р., сповіщений належним чином про час судового розгляду, в судове засідання не явився, 02.02.2017 р. подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив , що під час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу приватний нотаріус виконував рішення суду, яке набрало законної сили. Просив суд розглянути справу без його участі.

Суд розглянув справу без участі представника відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_6, згідно його заяви.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, підтримала пояснення позивача ОСОБА_1, і просила позов задовольнити. Пояснила, що в день укладення договору купівлі-продажу 05.02.2015 р. була присутня у нотаріуса і підписала угоду, укладену з ПАТ КБ «ПриватБанк» про зменшення боргу за кредитним договором, і не заперечувала проти укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3.

Відповідач приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і просив в задоволенні позову відмовити. Подав до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що процедура продажу нерухомого майна, що є предметом оскарження у позові, відбулась на підставі і на виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2012 року, справа № 2-3882/2011, пр. № 2/2027/495/2012, на що є відповідне посилання у договорі купівлі-продажу, посвідченому ним 05.02.2015 р. за реєстровим № 314. У цьому рішенні суду не було вказівки на необхідність отримання згоди подружжя на продаж квартири. Крім того, рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» наділений повноваженнями, необхідними для здійснення продажу квартири від імені ОСОБА_3 Рішення суду набуло законної сили і підстав для його невиконання не було. Відповідно по ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу, належить власникові товару. Оскільки продаж відбувався за рішенням суду у примусовому порядку, то права продажу у власників товару - особи, зазначеної у правовстановлюючому документі та його подружжя ( у разі перебування такого майна у спільній сумісній власності подружжя) не було. Тобто згода подружжя на посвідчення такого договору не потрібна.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав письмові заперечення. Пояснив, що посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 05.02.2015 р. відбулось без порушення діючого законодавства і у відсутність у реєстрі заборони на відчуження квартири.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7, яка діє на підставі договору надання юридичних послуг від 23.12.2016 р. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні заперечувала проти позову і обґрунтування його, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки вважала позов безпідставним і необґрунтованим. Пояснила, що при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 05.02.2015 р. , посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2. права ОСОБА_1 порушені не були. Позивачу достовірно було відомо про існування заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2012 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2, яке набрало законної сили, і яке він не оскаржував. Заборони на відчуження квартири не існувало.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідачів та їх представників, перевіривши матеріали справи, відмовляє в задоволенні позову.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2, квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_3, зареєстровано в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 11.02.2008 р. (а.с.11, 13 об.)

Реєстрація права власності на зазначену квартиру на імя ОСОБА_3 відбулась зі згоди позивача ОСОБА_1, проти цього він не заперечував в судовому засіданні, і який перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 02.08.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.14).

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2012 року, яке набрало законної сили і не оскаржено позивачем, по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05.02.2008 р. в сумі 476363,35 грн. звернути стягнення на квартиру, яка розташована за адресою : АДРЕСА_4, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» повноважень, необхідних для здійснення продажу. (а.с.41-42)

Згідно договору купівлі-продажу квартири укладеного 05.02.2015 р. між ОСОБА_3, від імені якої, відповідно до заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2012 р., справа № 2-3882/2011р. діє ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (в особі представника) передала у власність, а ОСОБА_4 прийняла у власність на умовах купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_3 і сплатила за неї обумовлену грошову суму 710000,00 гривень. Згідно п.5 договору продавець свідчить, що прав щодо квартири у третіх осіб немає, договір не укладається під впливом тяжкої для продавця обставини. Згідно п.8 договору купівлі-продажу власник квартири повідомлений про намір ПАТ КБ «ПриватБанк» продати зазначену квартиру від його імені, що підтверджується повідомленням, на якому є розписка ОСОБА_3 про його отримання 28 листопада 2014 року. Згідно п.16 договору сторони в присутності нотаріуса до підписання цього договору стверджують, що розуміють природу цього договору та його правові наслідки, договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі, договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. (а.с.9-10).

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обовязковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Подружжя ОСОБА_3 не оскаржували заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3. Рішення суду набрало законної сили і було виконане.

Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Квартира АДРЕСА_3 належала на праві власності ОСОБА_3, але продана була в примусовому порядку в порядку виконання рішення суду. А тому право продажу квартири у ОСОБА_3 було відсутнє.

Позивач просить визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 по посвідченню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 05.02.2015 року. Посилається на те, що нотаріус в супереч ст. 65 СК України не отримав від нього нотаріально засвідчену згоду на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і державної реєстрації.

Договір купівлі-продажу квартири потребує нотаріального посвідчення і державної реєстрації, але згода ОСОБА_1 не потрібна була при укладенні оспорюваного договору, оскільки договір купівлі-продажу укладено в примусовому порядку в порядку виконання рішення суду.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в судовому засіданні в обґрунтування позову посилався на те, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладено при наявності арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 і як доказ цієї обставини надав суду Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015р. про відмову в задоволенні заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агенство «Верус», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В ухвалі суду зазначено, що 22.11.2011 р. ухвалою суду з метою забезпечення виконання рішення за заявою позивача накладений арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3.

Позивач не надав суду докази накладення арешту саме на квартиру АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_3, а також не надав докази виконання ухвали Дзержинського районного суду від 22.11.2011 р. про накладення арешту по вищезазначеній цивільній справі.

Оскільки позивач не надав суду докази неправомірності дій приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 по посвідченню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 05.02.2015 р., суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 658 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 14, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4, про визнання неправомірними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 по посвідченню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 05.02.2015 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій