Справа № 473/3870/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"20" лютого 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої: судді - Ротар М.М., при секретарі судового засідання - Фінько О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту заповіту,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив тлумачити заповіт померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3, який був посвідчений 14.07.2003 року секретарем Прибужанівської сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що за життя батько склав заповіт, згідно якого він заповідав позивачу земельну ділянку площею 5,72 га в межах території Прибужанівської сільської ради та житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1

Позивач звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, оскільки в заповіті від 14.07.2003 року не зазначена адреса житлового будинку та рекомендовано звернутися до суду для тлумачення вищезазначеного заповіту.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив розтлумачити заповіт ОСОБА_3 від 14.07.2003 року, посвідчений секретарем Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області за №155 та встановити що ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_1 житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3. (свідоцтво про смерть НОМЕР_1, видане 17 квітня 2009 року). (а.с.5)

За життя ним був складений заповіт від 14.07.2003 р. посвідчений секретарем Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за № 155, згідно до якого ОСОБА_3 земельну ділянку, що належала йому на праві власності згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 та житловий будинок, що належав йому на праві приватної власності заповідав ОСОБА_1. (а.с.6)

В судовому засіданні було встановлено, що на час складання заповіту ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок від 20.10.1987 року належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 Іншого житлового будинку на момент складання заповіту у власності ОСОБА_3 не було. Вказана обставина також підтверджується довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.01.2017 року та довідкою КП "Вознесенське МБТІ" №8 від 30.01.2017 року.

Згідно ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, в якій на підставі його заяви заведена спадкова справа за № 327/2009 від 06.10.2009 року. Однак, державний нотаріус встановила, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за вищезазначеним заповітом на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, оскільки в заповіті від 14.07.2003 року не зазначена адреса житлового будинку .

Виходячи з аналізу положень ст.ст.213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 ст.213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дійсне волевиявлення заповідача було спрямоване на заповідання самежитлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27,31,114 ЦПК України , суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту заповіту - задовольнити.

Тлумачити заповіт ОСОБА_3 від 14.07.2003 року, посвідчений секретарем Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області за №155 та встановити що ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_1 житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя М.М. Ротар