АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/33/17 Головуючий у 1 - й інстанції: Лісовська О.В.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Перепелиці Артема Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_5 -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Перепелиці Артема Володимировича відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року скасувати та постановити ухвалу про задоволення його скарги в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року є незаконною та упередженою. Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції не врахував його доводів про те, що з моменту відкриття виконавчого провадження 01.12.2015 року державним виконавцем не вчинено жодних реальних дій, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Він, як стягувач у виконавчому провадженні, не отримав жодної копійки аліментів. Дії виконавця були формальними, звернувшись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, державний виконавець в судове засідання не з»явився, своє подання не підтримав, відмову суду у задоволенні вказаного подання в апеляційному порядку не оскаржив. Розмір заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини становить 14 000 гривень.

В судове засідання ОСОБА_3, державний виконавець Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Перепелиця АртемВолодимирович та заінтересована особа: ОСОБА_5 не з»явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, в апеляційній скарзі апелянт просив суд розглядати справу у його відсутності, інші учасники судового розгляду причину своєї неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 03 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

01 грудня 2015 року до відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві надійшов виконавчий лист Деснянського районного суду м.Києва № 2-3859/15 від 10.07.2015 року про стягнення є ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 03 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

01 грудня 2015 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Перепелицею А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 03 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, (ВП № 49523104).

У цей же день державним виконавцем було направлено запити до ДФС України, Пенсійного фонду України з метою виявлення відкритих рахунків та інших джерел доходів боржника.

З отриманих на вказані запити відповідей вбачається, що інформація про джерела доходів та про відкриті рахунки боржника відсутні.

05 січня 2016 року державним виконавцем направлено виклик боржнику з вимогою з"явитися до відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві 20.01.2016 року для сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Але в зазначений день боржниця до державного виконавця не з"явилася.

02 лютого 2016 року державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_5 по аліментах.

03 лютого 2016 року державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Перепелицею А.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії якої направлено до Регіонального сервісного центру МВС м. Києва до виконання та сторонам до відома.

Крім того, державним виконавцем на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження внесено записи про обтяження майна боржника до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та до Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна.

Згідно отриманої відповіді Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві за боржником ОСОБА_5 транспортних засобів на праві власності не зареєстровано.

15 квітня 2016 року державним виконавцем Перепелицею А.В. було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, для опису та арешту майна боржника в рахунок погашення заборгованості. Двері квартири ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт.

03 травня 2016 року державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_5 по аліментах, відповідно до якого, заборгованість становить 9600, 00 грн. Копії розрахунку були направлені сторонам виконавчого провадження.

16 червня 2016 року державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Перепелицею А.В. було направлено подання до Деснянського управління поліції ГУНП в м. Києві про притягнення боржниці ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

27 липня 2016 року державним виконавцем було повторно здійснено вихід за адресою реєстрації боржниці ОСОБА_5: АДРЕСА_1, для опису та арешту майна боржника в рахунок погашення заборгованості. Виходом на місце було встановлено, що боржниця за даною адресою не проживає, про що було складено відповідний акт.

02 серпня 2016 року державним виконавцем направлено запит до Адресного бюро ГУ МВС у м. Києві для встановлення місця перебування боржника.

16 вересня 2016 року державним виконавцем повторно направлено запит до Адресного бюро м. Києва..

03 жовтня 2016 року державним виконавцем було здійснено новий розрахунок заборгованості ОСОБА_5 по аліментах, відповідно до якого заборгованість станом на 03.10.2016 року становить 13 600, 00 грн. Копії розрахунку були направлені сторонам виконавчого провадження.

05 листопада 2016 року до Відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві надійшла відповідь Адресного бюро, відповідно до якої ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

07 листопада 2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, для опису та арешту майна боржника в рахунок погашення заборгованості за аліментами. Двері квартири ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт.

11 листопада 2016 року державним виконавцем Перепелицею А.В. було направлено до Деснянського районного суду м. Києва подання про примусове проникнення до житла боржника для опису й арешту майна, а саме до квартири АДРЕСА_2.

06 грудня 2016 року державним виконавцем направлено подання до Деснянського районного суду м. Києва про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_7 за межі України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року у задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5 відмовлено.

Державним виконавцем було повторно направлено до Деснянського районного суду м. Києва подання про примусове проникнення до житла боржника для опису й арешту майна.

10 січня 2017 року стягувач ОСОБА_3 поштою направив на адресу Деснянського районного суду м.Києва скаргу на бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС Перепелиці A.B. при виконанні рішення суду про стягнення аліментів. Зазначав, що на даний час заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом становить 15200, 00 грн. Державним виконавцем судове рішення не виконується, не вживають всі необхідні дії для належного виконання рішення суду та стягнення боргу. Просив суд визнати вказану бездіяльність державного виконавця незаконною та зобов»язати державного виконавця вжити всіх передбачених законом дієвих заходів для погашення заборгованості за виконавчим документом № 2- 43523104.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_3 набездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Перепелиці Артема Володимировича, суд 1-ї інстанції виходив з того, що під час розгляду справи судом не було встановлено жодних порушень державним виконавцем вимог закону при виконанні рішення Деснянського районного суду м.Києва від 10 липня 2015 року, державним виконавцем вчинялись всі передбачені Законом України « Про виконавче провадження» дії для його виконання, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, права скаржника порушено не було, відповідно скарга є необґрунтованою, підстав для визнання незаконною бездіяльності державного виконавця немає.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року та ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» 2016 року, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Частина 3 статі 11 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року та ч.1 ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» 2016 року передбачають права та обов»язки державного виконавця при вчиненні виконавчих дій.

Згідно вимог Закону України « Про виконавче провадження» 1999 року ч. 1 ст. 13 Закону України « Про виконавче провадження» 2016 року, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 74 Закону України « Про виконавче провадження» від 1999 року у відповідній редакції та відповідно до вимог ст. 71 Закону України « Про виконавче провадження» від 2016 року, порядок стягнення аліментів визначається законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів судом першої інстанції вірно встановлено, що при здійсненні виконавчих дій по виконанню рішення Деснянського районного суду м.Києва від 10 липня 2015 року державний виконавець Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Перепелиця А.В. діяв у відповідності до вимог Закону України « Про виконавче провадження», а доводи скаржника щодо бездіяльності державного виконавця є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що з моменту відкриття виконавчого провадження 01.12.2015 року державним виконавцем не вчинено жодних реальних дій, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і він, як стягувач у виконавчому провадженні, не отримав жодної копійки аліментів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, так як відразу після відкриття виконавчого провадження 01.12.2015 року, державним виконавцем було направлено запити до ДФС України, Пенсійного фонду України з метою виявлення відкритих рахунків та інших джерел доходів боржника. Згідно отриманих відповідей інформація про джерела доходів та про відкриті рахунки боржника відсутні. 05 січня 2016 року державним виконавцем направлено виклик боржнику з вимогою з"явитися до відділу 20.01.2016 року для сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату, але в зазначений день боржник не з"явилася. 03 лютого 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, внесено записи про обтяження майна боржника до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та до Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна. Проте, згідно отриманої відповіді Регіонального сервісного центру МВС м. Києва за боржником транспортних засобів на праві власності не зареєстровано. Неодноразово державним виконавцем здійснювався вихід за місце реєстрації боржниці : АДРЕСА_1, для опису та арешту майна боржника в рахунок погашення заборгованості, двері квартири ніхто не відчинив, про що було складено відповідні акти.16 червня 2016 року державним виконавцем направлено подання до Деснянського управління поліції ГУНП в м. Києві про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, 16.09.2016 року державним виконавцем направлено запит до поліції щодо повідомлення про результати розгляду подання. Неодноразово державним виконавцем провадився розрахунок заборгованості по аліментах, копії розрахунків направлялись сторонам виконавчого провадження. Крім того, державним виконавцем 11 листопада 2016 року було направлено подання до Деснянського районного суду м. Києва про примусове проникнення до житла боржника для опису й арешту майна, а саме до квартири АДРЕСА_2. Проте, ухвалою суду від 21 грудня 2016 року у задоволенні вказаного подання було відмовлено. 06 грудня 2016 року державним виконавцем було направлено до Деснянського районного суду м.Києва подання про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України.

Вказані дії державного виконавця свідчать про те, що ним вчинялись всі передбачені законом заходи для виконання рішення суду. Проте, через відсутність у боржника майна, на яке можна звернути стягнення аліментів та відсутності даних щодо місця роботи боржниці, а не через бездіяльність державного виконавця, аліменти на користь стягувача не утримувались.

Доводи апеляційної скарги про те, що дії виконавця були формальними, так як звернувшись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, державний виконавець в судове засідання не з»явився, своє подання не підтримав, відмову суду у задоволенні вказаного подання в апеляційному порядку не оскаржив, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, подання судом розглядається негайно, державний виконавець в поданні просив його задовольнити. Доказів того, що державний виконавець в судове засідання не з»явився і це якимось чином вплинуло на висновки суду при постановленні ухвали за результатами розгляду подання, матеріали справи не містять. Скаржник ОСОБА_3, як стягувач у вказаному провадженні, не був позбавлений можливості оскаржити ухвалу суду, але своїм процесуальним правом також не скористався.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про те, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року є незаконною та упередженою, так як суд першої інстанції повно та об»єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази, вірно застосував норми матеріального та процесуального права та постановив законну та обґрунтовану ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Перепелиці Артема Володимировича

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року є законною та обґрунтованою, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: