У Х В А Л А

8 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, визнання сплачених коштів незаконно перерахованими, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Великоолександрівський районний суд Херсонської області рішенням від 14 квітня 2016 року позов ПАТ «КБ «Приватбанк» задовольнив, стягнув з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 тис. 765 грн 42 коп., вирішив питання про розподіл судових витрат, відмовив ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову.

Апеляційний суд Херсонської області ухвалою від 29 квітня 2016 року відмовив ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за його апеляційною скаргою на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року.

Ухвалою від 20 травня 2016 року Апеляційний суд Херсонської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року визнав неподаною та повернув заявнику.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 29 листопада 2016 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі частини третьої статті 328 ЦПК України.

У січні 2017 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня і 14 грудня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження, суд касаційної інстанції виходив із того, що заявником не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

При вирішенні касаційної скарги ОСОБА_4, суд касаційної інстанції не застосовував норми матеріального права, в тому числі і положення Закону України «Про захист прав споживачів», про неоднакове застосування яких вказує заявник.

Таким чином, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, визнання сплачених коштів незаконно перерахованими, відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк