АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/439/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

28 червня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 квітня 2012 року померла його мати, ОСОБА_9. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала спадкодавці на підставі договору купівлі - продажу квартири посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою за р№1-1530 від 25 березня 1997 року.

Дану квартиру спадкодавця ОСОБА_9 подарувала позивачу 18 серпня 2006 року, що підтверджується договором дарування між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10

Позивач зазначає, що оскільки він не здійснив реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 в реєстрі прав власників то на момент відкриття спадщини після ОСОБА_9 в реєстрі прав власників вона рахувалася як власниця.

На день смерті ОСОБА_9 разом з нею буз зареєстрований ОСОБА_11 - його батько, та чоловік спадкодавці, який фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив.

06 квітня 2015 року помер батько позивача, ОСОБА_11 Після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_11 крім нього спадкоємцем є також відповідач, його рідний племінник ОСОБА_8, який є сином його рідного брата ОСОБА_12, який помер.

В квітні 2016 року він звернувся до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції аби здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1. Проте, 27 квітня 2016 р. отримав рішення державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Позивач вказує, що до моменту звернення до реєстраційної служби був впевнений, що він є власником квартири АДРЕСА_1, а після того як отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень зрозумів, що не власник.

В ході розгляду справи позивач подав уточнену позовну заяву, в якій вказує, що однією із підстав пропуску строку для прийняття спадщини є також, його хвороба, у звязку з якою він вимушений був проходити лікування стаціонарно з 29 вересня 2015 року по 15 жовтня 2015 року у кардіологічному відділенні КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР. Отже, останній день подачі заяви про прийняття спадщини припадав на 06 жовтня 2015 року, а позивач потрапив до лікарні 29 вересня 2015 року і проходив лікування по 15 жовтня 2015 року, і не зміг звернутися до нотаріуса та подати заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11, який помер 06 квітня 2015 року.

Просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері спадкодавця ОСОБА_9, яка померла 26 квітня 2012року та внаслідок смерті ОСОБА_11А, який помер 06 квітня 2015року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, а також невідповідність висновків суду обставинам даної справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити по справі нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 посилаючись на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити по справі нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що ні позивачем, ні його представником не доведено в судовому засіданні обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх позовних вимог, не вказано причин які є поважними, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця ОСОБА_6 на вчинен¬ня дій по оформленню спадщини.

В апеляційних скаргах (а.с. 167-168, 175-181) ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 вказують, що рішення суду є незаконним, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки на їх думку ОСОБА_6 довів суду обґрунтованість причин пропуску строку на прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 26 квітня 2012 року померла ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть СР № 283885 (а.с 6).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Вищевказану квартиру ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_6, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором дарування від 18 серпня 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 (а.с. 9).

Позивач не здійснив реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 в реєстрі прав власників та на момент відкриття спадщини після ОСОБА_9 у вказаному реєстрі вона рахувалася як власниця, проте з 1997 року і по даний час він зареєстрований і проживає в даній квартирі.

Також встановлено, що 06 квітня 2015 року помер батько позивача - ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 256639 (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2015 року відповідачу ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/6 частин АДРЕСА_2 (а.с.19).

09 листопада 2015 року відповідачу ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на АДРЕСА_3 (а.с. 57).

В квітні 2016 року позивач звернувся до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції аби здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1.

27 квітня 2016 року позивачем ОСОБА_6 було отримано рішення державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_8 (а.с. 10).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У резолютивній частині рішення, суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

У разі коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК України), такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. При переході за цих обставин спадкового майна як відумерлої спадщини до територіальної громади такий спадкоємець має право вимагати його передання в натурі, а у разі його продажу має право на грошову компенсацію на підставі статті 1280 ЦК України.

З позовної заяви та встановлених обставин по справі вбачається, що в установлений законом термін позивач не звернувся до нотаріальної контори та не подав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_9, яка померла 26 квітня 2012 року та ОСОБА_11, який помер 06 квітня 2015 року, оскільки у нього не виникало потреби в подачі заяви про прийняття спадщини, бо був впевнений, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 18 серпня 2006 року. Крім того, ОСОБА_6 проживав в даній квартирі і ніхто не перешкоджав йому в цьому.

Також, позивач вказував, що однією із підстав пропуску строку для прийняття спадщини є його хвороба, у звязку з якою він був вимушений був проходити лікування стаціонарно з 29 вересня 2015 року по 15 жовтня 2015 року у кардіологічному відділенні КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази щодо поважності причин пропуску шестимісячного строку, а саме медичну довідку, яка свідчить про перебування ОСОБА_6 на лікуванні в кардіологічному відділенні КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги ЧМР» в період з 29 вересня 2015 року по 15 жовтня 2015 року та оригінал договору дарування від 18 серпня 2006 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Такі причини, як перебування на лікуванні в кардіологічному відділенні та наявність оригіналу договору дарування від 18 серпня 2006 року, на підставі якого позивач є власником вищевказаної квартири, суд не визнав поважними, та такими, що створювали ОСОБА_6 перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, достатнього для подання такої заяви.

Поважними причинами слід вважати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи надані сторонами докази як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, враховуючи доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості позовних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем під час розгляду справи надано належні та вмотивовані докази, а саме: медичну довідку, що підтверджує період лікування ОСОБА_6, договір дарування від 18 серпня 2006 року, а також копію паспорта з відміткою про реєстрацію в даній квартирі з 1997 року, які в сукупності із встановленими обставинами по справі дають підстави для задоволення позову.

Тому, врахуванням положення ст. 8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року), колегія суддів вважає, що при розгляді та вирішенні даного спору позивачем доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_6 строку, достатнього для подання ним заяви на вчинення дій по оформленню спадщини.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк пропущений позивачем для звернення до нотаріальної контори з поважних причин, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Визначити ОСОБА_6 додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_11, який помер 06 квітня 2015 року, тривалістю 3 (три) місяці.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :