АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Кириченко Н.О.
№22-ц/796/5035/2017 Доповідач Кравець В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Мазурик О.Ф., Лапчевської О.Ф.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року позивач ПАТ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46 156,23 грн. та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 14.02.2011 року було укладено договір б/н, згідно умов якого останньому було надано кредит у розмірі 20 тис. грн. під 30% річних на строк дії картки.

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте, відповідач ОСОБА_4 їх не виконує належним чином, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника в судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує, що відповідно до п. 6 розділу VI Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити Банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе Користувач.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» свою апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив ізйого недоведеності та необґрунтованості.

Проте, з таким висновком суду колегія не погоджується виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено і сторонами по справі не заперечується, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено договір б/н від 14.02.2011 року, відповідно до якого у користування відповідача було делеговано два карткових рахунки із емісією карток НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та із встановленим кредитним лімітом 20 000 грн.

Відповідно до умов договору Держателю картки у користування надана платіжна картка, яка згідно п. 15.2. ст.. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є власністю емітента ПАТ КБ «ПРИВАБАНК» і надається ним клієнту відповідно до умов договору.

Позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку, активно користувався кредитним лімітом Банку, що прослідковується у розрахунку заборгованості.

Укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов'язання виконувати його належним чином.

06.06.2015 року з зазначених карток було знято шляхом переведення грошові кошти у розмірі 20503,13 грн., що підтверджує виписка з рахунку клієнта НОМЕР_3 за період з 01.06.2015 по 01.07.2015 року.

Згідно наданого до суду розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем становить 46156,23 грн. за кредитним договором б/н від 14.02.2011 року, до якої входять 18814,42 грн. - заборгованість за кредитом, 23867,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 800 грн. - заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи у розмірі 500 грн. та 2 174 грн.

Заперечуючи щодо поданого банком позову, відповідач вказав на несанкціоноване списання грошових коштів.

Згідно виписки по рахунку відповідача 06.06.2015 року через Приват24» відбувся перерахунок коштів у розмірі 20 503,13 грн. (а.с.105)

Суди повинні надавати належну оцінку всім доводам сторін у справі, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Робота у системі «Приват-24» має відповідні особливості, а саме здійснюються за допомогою дистанційних розпоряджень, тобто розпорядження банку здійснити певну операцію, яке передається клієнтом через систему Інтернет, без відвідування банку, при цьому передача дистанційного розпорядження та реєстрація його банком здійснюється за обумовленим каналом доступу в автоматичному режимі. Дистанційне розпорядження вважається переданим клієнтом і прийнятим банком до виконання, якщо клієнт: для доступу в систему ввів правильні логін і пароль; увів всі параметри, які запитує система; підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічним паролем, якщо клієнт не підтвердив дистанційне розпорядження, то банк не повинен виконувати операцію, про що в свою чергу інформує клієнта.

Відповідно до п. 1 розділу 6 Положення «Про порядок емiсiї електронних платіжних засобів i здійснення операцій з їх використанням» (далі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним (ч. 3 п. 2 розділу 6 Положення).

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції (ч. 1 п. 8 Положення).

Пунктом 9 розділу 6 Положення передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на несанкціоноване списання грошових коштів, яке відбулося 06.06.2015 року через Приват24» у розмірі 20 503,13 грн. (а.с.105). Наразі, як убачається з матеріалів справи, до Банку відповідач звернувся лише у лютому - березні 2016 року.

З виписки по рахунку за період з 01.06.2015 року по 01.07.2015 року (а.с. 105) вбачається що 06.06.2015 року здійснено переказ з картки відповідача через Приват 24 на суму 18989,57 грн. та проведено оплату через Інтернет - магазин у російських рублях на суму 19855,81 грн., про вказану трансакцію відповідача було повідомлено вхідним СМС з мобільного телефону Банку ( а.с.87).

Окрім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що після , на думку відповідача, несанкціонованого списання коштів, відповідача продовжував погашати наданий йому кредит в липні2015 року -1200 грн., вересні 2015 року-1300 грн. та 761,58 грн. у січні 2016 року.

Відповідно до п. 6 розділу VI. Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних Платіжних засобів» Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити Банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе Користувач.

Оскільки про здійснення операції банк був повідомлений відповідачем через тривалий проміжок часу у лютому - березні 2016 року, списання коштів було обумовлено розрахунком в Інтернет магазині, про що відповідачу надіслано СМС повідомлення, доводи відповідача про не проведення ним трансакції та відсутність підстав до задоволення позову щодо стягнення коштів за кредитним договором спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Отже, відповідач в порушення вимог кредитного договору та ст.. 526, 629, 1049,1054 ЦК України не виконав взятого на себе зобов'язання.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2016 року має заборгованість - 46156.23 грн., яка складається з наступного: 18814.42 грн. - заборгованість за кредитом; 23867.70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 800.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 2174.11 грн. - штраф (процентна складова).

Оскільки права позивача порушені невиконанням зобов'язання відповідачем, тому підлягають судовому захисту.

Отже, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При задоволенні позову суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 3 138 грн.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308,309 , 313-315,316, 317 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства КомерційнийБанк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, в наступній редакції:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 46 156 грн. 23 коп. заборгованості за кредитним договором та 3138 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді