Справа № 212/2366/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Колочко О.В.,

за участі секретаря судового засідання Деменко А.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 «СГ «ТАС» - ОСОБА_6,

третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, зменшивши позовні вимоги (остання редакція від 29 серпня 2016 року), до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 «Страхова група «ТАС» стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 листопада 2014 року о 07.50 год. ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті ОСОБА_9 на обїзній дорозі при зміні свого напряму руху не впорався з керуванням та скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження. Факт скоєння відповідачем ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується постановою суду від 24.12.2014. Внаслідок зазначеної ДТП автомобілю «Міцубісі», який належить на праві приватної власності позивачу, завдано технічних пошкоджень, вартість ремонтно-відновлювальних робіт якого становить 113664,78 грн. Транспортний засіб ОСОБА_3 був застрахований ОСОБА_5 «СГ «ТАС» відповідно до Договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі Поліс № АІ/6550109, в звязку з чим позивач звернулася до відповідача ОСОБА_5 «СГ «ТАС», який здійснив часткове відшкодування страхового випадку в сумі 18619 грн. Таким чином, просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 63664,78 грн., а з відповідача ОСОБА_5 «СГ «ТАС» - в сумі 31381 грн. Крім того, просила стягнути з відповідачів понесені витрати на оплату експертизи в сумі 3030 грн., а також судового збору та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що внаслідок ДТП, яка відбулася 26 листопада 2014 року, її автомобіль було пошкоджено, в звязку з чим вона звернулася до страхової компанії відповідача, яка відшкодувала їй частково суму понесених збитків. У подальшому вона віддала в розпорядження іншим особам спірний автомобіль, і на теперішній час їй невідомо, в якому він стані, чи відремонтований автомобіль також не обізнана, віддавала транспортний засіб у пошкодженому вигляді. Ніяких грошових коштів за автомобіль не отримувала.

Представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, вважала, що є всі правові підстави для цього.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, вважав, що позивачем не доведено заподіяння збитків, оскільки спірним транспортним засобом вона не користується, на теперішній час у автомобіля інший власник, ремонт автомобіля позивач не робила, не продавала його, крім того вона отримала у встановленому законом порядку страхове відшкодування від страхової компанії. Будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, просив відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_5 «СГ «ТАС» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки позивач отримала від страхової компанії страхове відшкодування в заявленому позивачем розмірі, з яким страхова компанія погодилася, і ця сума вважалася узгодженою сторонами. Після цього позивач більше не зверталася саме до цієї філії страхової компанії, лише надсилала документи до головного офісу про виплату страхового відшкодування, на що їй було надано відповідь про виконання усіх зобовязань з боку відповідача шляхом виплати страхового відшкодування в повному обсязі в заявленому позивачем розмірі.

Третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, в подальшому до суду не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав.

Третя особа ОСОБА_8 до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутністю суду не надав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 листопада 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Мерседес державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_4, під керування водія ОСОБА_7, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинені матеріальні збитки. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_3, зазначені обставини підтверджуються постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2014, яка набрала законної сили 06.01.2015 (т. 1, а.с. 15).

Вказані обставини відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 167829 власником транспортного засобу MITSUBISHI COLT державний номерний знак НОМЕР_5, була ОСОБА_1 (т.1, а.с. 10).

Відповідно до інформації, наданої Територіальним сервісним центром № 1243 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, автомобіль НОМЕР_6, 2006 р.в., був зареєстрований 28.08.2013 за гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 03.06.2016 вказаний транспортний засіб був знятий з обліку для реалізації та зареєстрований за громадянином ОСОБА_8, присвоєний номерний знак НОМЕР_7 (т.2, а.с. 131).

Як вбачається з копії полісу № АІ/6550109 ОСОБА_3 застрахував цивільно-правову відповідальність власника автомобіля НОМЕР_8 в ОСОБА_5 «Страхова група «ТАС» з 19.06.2014, розмір франшизи нуль (т. 1, а.с. 16).

Позивач ОСОБА_1 28 січня 2015 року звернулася до ОСОБА_5 «СГ «ТАС» з заявою про страхове відшкодування, в якій вказала розмір шкоди 18619 гривень (т. 1, а.с. 150-151).

Вказана в заяві про страхове відшкодування сума була погоджена страховою компанією та виплачена ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 19, 155-156).

Відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи № Д47/04/16 від 21 квітня 2016 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_10 ринкова вартість автомобіля НОМЕР_9, 2006 року випуску, на дату скоєння ДТП, яка мала місце 26.11.2014 року, становить 135070,95 грн.; величина втрати товарної вартості автомобіля 0; вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП на дату проведення експертизи становить 71241,66 грн.; ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля (його складових) провести можливо; вартість ремонтно-відновлювальних робіт на дату проведення експертизи становить 113664,78 грн.; вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля на дату скоєння ДТП становить 77104,37 грн.; ринкова вартість автомобіля на дату проведення експертизи становить 167582,73 грн.; вартість складових автомобіля, що ввозяться на митну територію України, необхідних для проведення ремонтно-відновлювальних робіт становить 86577,80 грн. (т.2, а.с. 47-63).

Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка його заподіяла.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно положень ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з пунктами 2.3 та 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року за №1074/8395, вартість відновлювального ремонту КТЗ це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розкомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

На підставі викладеного, враховуючи висновок № Д47/04/16 від 21.04.2016 експертного автотоварознавчого дослідження, пояснення позивача щодо відсутності на теперішній час в неї права власності на автомобіль, який вона віддала в пошкодженому вигляді і не витрачала і не буде витрачати грошові кошти на ремонт автомобіля, з огляду на отримання позивачем страхового відшкодування, яке не в повному обсязі відшкодовує понесені позивачем збитки, а також те, що на час ДТП позивач була власником спірного автомобілю і мала права на відшкодування шкоди пошкодженого майна з огляду на ст. 22 ЦК України, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування заподіяної позивачу матеріальної шкоди з вини відповідача ОСОБА_3, становить 52 622 грн. 66 коп., виходячи з такого розрахунку: 71 241, 66 грн. (вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля) 18 619 грн. (сума страхового відшкодування).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування в розмірі 52 622,66 грн.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд з огляду на вимоги ст. 11 ЦПК України не виходиться за межі позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, спричиненої ДТП, які заявляла позивач, однак вважає недоведеним розрахунок такої шкоди, виходячи із вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля, і застосовує розрахунок, виходячи із вартості матеріального збитку, встановленого експертним дослідженням, власнику пошкодженого транспортного засобу відповідно до вимог ст. 22 ЦК України.

Що стосується вимог позивача про стягнення майнової шкоди з відповідача ОСОБА_5 «СГ «ТАС» суд дійшов такого висновку.

Позивач ОСОБА_1 27 листопада 2014 року подала до ОСОБА_5 «СГ «ТАС» повідомлення про ДТП, яка мала місце 26.11.2014 (т.1, а.с. 149).

27 листопада 2014 року автомобіль «Мицубиси», належний позивачеві, було оглянуто представником страхової компанії, про що свідчить акт огляду ТЗ, який підписано ОСОБА_1 (т.1, а.с. 158).

28 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, зазначивши розмір шкоди 18 619 грн. (т.1, а.с. 150-151).

03 лютого 2015 року ОСОБА_5 «СГ «ТАС» було прийнято рішення про страхову виплату в сумі 18 619 грн. відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування. Дана сума була виплачена 04 лютого 2015 року (т.1, а.с. 19, 152-156).

Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За положеннями статті 22 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. (в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 згаданого Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Як передбачено п. 35.1 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, в якій зазначає, зокрема зміст майнової вимоги щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Відповідно до п. 36.2 Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, як встановлено судом в ході розгляду справи, страхова компанія визначила розмір страхового відшкодування у зв'язку з виниклою ДТП в сумі 18619 грн. за заявою позивача і вказана сума страхового відшкодування була узгоджена сторонами, що підтверджується матеріалами справи, і як пояснив позивач, вказану суму вона отримала, а тому відсутні підстави для стягнення зі страхової компанії на користь позивача суми страхового відшкодування, у зв'язку з чим в частині вимог до страхової компанії позивачу слід відмовити.

Встановлено, що позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1427,82 грн. відповідно до квитанції № N14MW54050 від 16.03.2015 (т.1, а.с. 1), за заяву про призначення експертизи в сумі 275,60 грн. відповідно до квитанції № 3396 від 15.02.2016 (т.2, а.с. 35), здійснені витрати на проведення експертизи в сумі 3000 грн. відповідно до чеку № 3043 від 24.03.2016 (т.2, а.с. 100), на правову допомогу в сумі 3000 грн. відповідно до квитанції № 19 від 01.04.2015.

Згідно із ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати на оплату судового збору в сумі 936,88 грн., на правову допомогу в сумі 1650 грн., на проведення експертизи в сумі 1650 грн., що відповідає 55 % від задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 14-16, 22, 511, 636, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, пунктами 9, 22, 35.1, 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, 52 622 (пятдесят дві тисячі шістсот двадцять дві) гривні 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 936,88 грн., на правову допомогу в сумі 1650 грн., на проведення судової експертизи в сумі 1650 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: О. В. Колочко