ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/585/17
Провадження № 2/210/987/17
У Х В А Л А

іменем України

"10" лютого 2017 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_2, розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення з квартири,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про виселення з квартири.

Так, відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 119-121 ЦПК України та не відповідає вимогам ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до чинного законодавства України, а саме ст.119 ЦПК України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві, має міститись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р., суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме: виселити відповідача ОСОБА_4 з належної позивачу квартири; зняти з реєстрації відповідача ОСОБА_4 з належної позивачу квартири.

Проте судовий збір сплачено лише за одну позовну вимогу.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «ОСОБА_5 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року встановлено 1600 грн.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення із позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640,00 грн.

Згідно ч. 3 ст.. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Банківські реквізити для зарахування судового збору: рахунок 0020, одержувач УДК у м. Кривий Ріг ЄРДПОУ 38032510, код платежу 22030001, банк ГУДКУ у Дніпропетровській області МФО 805012, призначення платежу судовий збір.

Крім того, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем, в порушення вимог ст.. 60, п.п. 5, 6 ст.. 119, відповідно до яких, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, не надано належних та допустимих доказів.

Так, позивачем зазначено, що вона після смерті своєї матері отримала спадщину у вигляді двокімнатної квартири за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Кривий Ріг, вул.. Соборності (колишня Косіора)АДРЕСА_1. Як вбачається з доданої до позовної заяви копії свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 06.04.1999 р., ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в рівних частках є спадкоємцями в рівних частках спадкового майна, яке складається з 2/3 частини квартири за адресою: Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_2; 1/3 частина залишилась відкритою для надання документів іншим спадкоємцям. Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майна від 21.06.2006 р., ОСОБА_3, на підставі рішення суду від 21.04.2006 р., належить 2/3 частини квартири за адресою: Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_2.

Проте, в позовній заяві не вказано власника 1/3 частини квартири за адресою: Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_2; не додано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Також, виходячи з вищенаведеного, позивачу слід визначитися з колом осіб, які мають брати участь у справі, оскільки вбачається, що позивач є не єдиним власником квартири, однак просить виселити відповідача з усієї квартири задля усунення порушення його прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119,120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 121 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення з квартири залишити без руху.

Розяснити позивачу, що зазначені в ухвалі недоліки можуть бути усунуті протягом п'яти днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.

У випадку не виправлення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. А. Літвіненко