Провадження № 2/185/987/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 лютого 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С.

за участю секретаря Пожидаєвої Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 14.10.2015 року в розмірі 16 000 грн., проценти за користування позикою в розмірі 62730,00 грн., судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 14 жовтня 2015 року він уклав із ОСОБА_2 договір позики, згідно з яким передав останньому грошові кошти в сумі 16 000 грн., з умовою їх повернення до 14 жовтня 2018 року. Договір укладено в простій письмовій формі. На підтвердження укладення вищезазначеного договору відповідачем була власноруч написана розписка про отримання ним коштів. На день подання позову до суду відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей, чим порушив взяті на себе зобовязання. Крім того, згідно п. 4.4 укладеного договору позики грошей від 29 жовтня 2015 року, в разі не повернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою в розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Оскільки сума боргу так і залишається неповернутою відповідачем плата за користування грошима складає 62730,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, справу просить розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі відповідно до його заяви від 09.02.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову

Матеріалами справи було встановлено, що 14 жовтня 2015 року відповідач взяв в борг у позивача суму 16 000 грн., зобовязавшись повністю повернути позику згідно графіку рівними частками в термін до 14 жовтня 2018 року, що підтверджується договором позики та розпискою (а.с. 6, 7).

Згідно з п. 4.3 договору позики плата за користування позикою, при сплаті всіх платежів в строки, вказані в договорі не нараховується. Відповідно до п. 4.4 в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі позичальник сплачує плату за користування позикою, яка складає 5 % в день від суми кожного несплаченого по договору платежу починаючи з дня, коли повинен був здійснений цей платіж згідно графіка п. 4.2 до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Після підписання договору відповідач не сплатив жодного платежу, сума боргу за договором становить 16 000 грн.

Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно якої, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Враховуючи що відповідачем до теперішнього часу сума боргу не повернута суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг позики в розмірі 16 000 грн.

Крім того, підлягає стягненню з відповідача сума передбачена п. 4.4 договору позики в розмірі 62730,00 грн., відповідно до розрахунку наданого позивачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже з відповідача необхідно стягнути судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 131, 137, 212, 224, 225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 14 жовтня 2015 року в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок, плату за користування грошима за договором позики від 14 жовтня 2018 року у розмірі 62730 (шістдесят дві тисячі сімсот тридцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 787 (сімсот вісімдесят сім) гривня 30 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя. ОСОБА_3