АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1203/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Музичко С.Г.

суддів: Кирилюк Г.М., Соколової В.В.

при секретарі: Чумаченко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкод у здійсненні нею права користування земельною ділянкою площею 0,0453 га в АДРЕСА_1 виділеної їй в користування на підставі Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2010 року по справі № 2-3275/09 у відповідності до варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ під 3147 від 22.08.2008 року і зокрема: не чинити їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками співвласників; звільнити земельну ділянку виділену ОСОБА_5 за рішенням суду від свого майна та сміття.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 за власний кошт відновити знищені ними межові знаки по винесенню земельної ділянки в натурі на місцевості.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 620 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій просять суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначають, що судом зроблено хибний висновок про знищення відповідачами меж земельних ділянок, такі доводи не підтверджуються доказами. Вважає недоведеним факт вчинення відповідачам перешкод у користуванні земельною ділянкою. Не було досліджено в яких межах співвласники будинку вправі користуватись земельною ділянкою, чи наявне на ділянці майно відповідачів та сміття.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що ОСОБА_5 з боку відповідачів чиняться перешкоди в користуванні її земельною ділянкою.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В порядку ст.ст. 78-90 ЗК України власники земельних ділянок мають право володіти ними, користуватись ними, господарювати на них. Стаття 91 ЗК України передбачає обов'язок інших (суміжних) землекористувачів не порушувати їх права, а ч. 1 ст. 106 цього Кодексу - право власника земельної ділянки вимагати від власника сусідньої - сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_5 відповідно до Договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку від 20.08.2004 року, набула право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.(а.с.8). Разом із 1/2 частиною житлового будинку у її користування відповідно до Земельного Кодексу України перейшло і право на 1/2 частину земельної ділянки від попереднього співвласника 1/2 частини житлового будинку.

Співвласниками іншої 1/2 частини житлового будинку № АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Другої Київської ДНК від 24.07.2013 року в реєстрі під № 3-251 у рівних частках (по 1/9 частці кожному) є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Останні також є користувачами 1/2 частини земельної ділянки за тією ж адресою.

Тобто право власності у відповідачів на належну їм частину житлового будинку виникло із спадкових правовідносин після смерті попереднього власника ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.60).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.04.2010 року був визначений порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в м.Києві.(а.с.12-17, 32-35).

Межі земельної ділянки, площею 0,0453 га по АДРЕСА_1 встановлені згідно варіанту № 1, висновку N 3147 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ від 22.08.2008 р. та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 р. у справі № 2-3275/09, яке набрало законної сили.(а.с.18-31).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, його спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку прийняли відповідачі по справі - дружина ОСОБА_3, та сини ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Актом від 31.05.2013 року були встановлені межі земельних ділянок в натурі визначені висновком експерта№3147 та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року.

Відповідно до ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, відшкодування збитків та застосування інших передбачених законом способів.

За змістом ст.103 цього Кодексу власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідських земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Посилання апелянтів на те, що позивачем не надано доказів щодо вчинення ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знищення межових знаків, так як ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не зареєстровані та не проживають за вказаною адресою, є безпідставним.

З 1955 року дана земельна ділянка знаходилася в спільному користуванні співвласників житлового будинку.

На підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року у справі №2-3275/09 межові знаки були встановлені в натурі по АДРЕСА_1 31 травня 2013 року в присутності позивача, ОСОБА_3, виконавця робіт ОСОБА_7, працівника Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про що було складено відповідний акт та про що свідчить подана у встановленому порядку заява позивача до ГУ земельних ресурсів КМДА.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму ВСУ №2 від 19 березня 2010 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 p. № 1702-VI. Крім цього, виходячи із норми ст.125 ЗК України необхідною умовою допуску землекористувача до використання земельної ділянки є встановлення її меж в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує право власності, постійного користування чи оренди земельної ділянки і державної реєстрації такого документа .

Складений головним геодезистом ОСОБА_7 план розмежування земельної ділянки, відповідь Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 06.06.2013 №65/К-991 про те, що під час виконання геодезичних робіт з виносу меж земельної ділянки в натуру забезпечувалась охорона громадського порядку та інші докази не спростовані відповідачами. Відповідачі не виконують встановлений рішенням суду порядок користування земельною ділянкою, про що свідчить відмова поставити підпис під складеним актом встановлення меж.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму ВСУ №2 від 19 березня 2010 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і, запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої йому моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Відповідно до вимог ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Оскільки відповідачі в установленому законом порядку прийняли спадщину, то до них разом з правами перейшли і обов'язки спадкодавця, що були встановлені рішенням Голосіївського районного суду м. Києві від 22.01.2010 року.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судом відповідачі перешкоджають ОСОБА_5 користуватись земельною ділянкою, що слідує із наданих позивачем вказаних вище доказів та світлин. На спростування вказаних доводів апелянти не надали до суду інших доказів. Не заявлено клопотання про призначення експертизи.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: