Справа № 489/6225/16-ц
Номер провадження 2/489/679/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі Куцовій Д.І.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Другої державної Миколаївської нотаріальної контори про визнання права власності, скасування (зміну) права власності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, скасування (зміну) права власності та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивувала тим, що 09.08.2014 р. помер її колишній чоловік ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 7/10 часток житлового будинку № 9 по пров. 5-й Інгульський у м. Миколаєві. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_3 Однак спадкоємцем після померлого є також його недієздатна донька ОСОБА_2, яка є також спадкоємицею першої черги після смерті батька. Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2016 р. Свідоцтво видане ОСОБА_3 про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 визнано частково недійсним. В подальшому позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав своєї доньки після спадкодавця, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки спірне майно арештовано та спадкодавцю не належить і право власності на нього зареєстровано за відповідачкою.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати за ОСОБА_2 право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлого 09.08.2014 р., а саме на 7/20 часток житлового будинку по пров. 5-й Інгульський, 9, у м. Миколаєві; скасувати (змінити) право власності ОСОБА_3 в частині 7/20 часток житлового будинку по пров. 5-й Інгульський, 9, у м. Миколаєві, та зобовязати Другу державну Миколаївську нотаріальну контору внести відповідну інформацію до Державного реєстру .

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Представник Другої державної Миколаївської нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 25.05.2012 року та мешкали разом.

Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2006 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, призначено її опікуном.

09.08.2014 р. ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 7/10 житлового будинку № 9 по пров. 5 (пятий) Інгульський в м. Миколаєві.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З пояснень позивачки вбачається, що у встановлений законом строк вона звернулась до нотаріуса від імені та в інтересах її доньки ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовився приймати заяву та видавати свідоцтво про право на спадщину, оскільки позивачка не надала домову книгу або довідку, де містяться відомості про реєстрацію місця проживання померлого ОСОБА_4 та осіб, які проживали разом з ним.

22.04.2015 р. державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 5-1164, відповідно до якого вона успадкувала після свого чоловіка - ОСОБА_4, 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд під номером 9, який розташований по провулку Інгульський пятий в місті Миколаєві.

В жовтні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання вищезазначеного Свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним.

01.06.2016 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення по справі за позовом представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відповідно до якого позов було задоволено. А саме визнано Свідоцтво за реєстровим №5-1164 посвідчене 22.04.2015 р. державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори про право ОСОБА_3 на спадщину за законом щодо 7/10 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по провулку 5 Інгульському, 9 в м. Миколаєві недійсним в частині 7/20 частин вказаного житлового будинку.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В подальшому позивачка, яка діяла від імені та в інтересах своєї доньки ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття останньою спадщини після смерті батька ОСОБА_4, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на спадкове майно накладено арешт та питання щодо права власності на це спадкове майно було вирішено, в звязку з чим підстави для внесення інформації про право власності, внесення змін до Державного реєстру щодо права власності відсутні.

Відповідно до ухвали Ленінського райсуду м. Миколаєва від 23.11.2016 року скасовано арешт не нерухоме майно, накладений судом в забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання права власності на частку спадкового майна за донькою померлого та зміну частки відповідача.

Щодо позовних вимог про зобовязання Другу державну Миколаївську нотаріальну контору внести відповідну інформацію до Державного реєстру прав, то в задоволенні цих вимог необхідно відмовити, оскільки вони є зайвими.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідачки ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп.

На підставі ст.ст. 1218,1268,1269,1270,1301 ЦК України та ст. ст. 10, 60, 212, 214, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Другої державної Миколаївської нотаріальної контори про визнання права власності, скасування (зміну) права власності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/20 часток житлового будинку № 9 по пров. 5-й Інгульський у м. Миколаєві.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 7/10 часток житлового будинку № 9 по пров. 5-й Інгульський у м. Миколаєві.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 7/20 часток житлового будинку № 9 по пров. 5-й Інгульський у м. Миколаєві.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова