Справа № 379/39/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.02.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко Світлани Анатоліївни,

за участю секретаря: Іванченко Тетяни Борисівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом і просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користуватися житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 знявши її з реєстрації місця проживання за вище вказаною адресою, стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок. З грудня 2013 року відповідач не проживає в зазначеному будинку, що підтверджується актом обстеження. В даний час, позивач має намір оформити державну субсидію на житлово-комунальні послуги. Оскільки в даному будинку залишається зареєстрованою відповідач, цього зробити вона не може і змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлена. По телефону повідомила суд, що в зв'язку з погодніми умовами до суду з'явитися не може, просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, а також не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Судові витрати просить залишити за нею.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належно повідомлена, причини неявки до суду не повідомила.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом зазначається наступне.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивача, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Позивач є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, що належить їй на підставі Свідоцтва про право власності виданого 28.01.2010 року виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради Таращанського району Київської області.

В даному житловому будинку зареєстрований, в тому числі, відповідач по справі ОСОБА_3, яка 2013 року не проживає в житловому будинку та ним не користується, її особистих речей у будинку не має, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1, складеним 27.12.2016 року комісією в складі сільського голови Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області - Кучер В.В., депутатів сільської ради Даценко Ю.В. та Немирської О.А., довідкою № 1255 від 27.12.2016 року, виданою виконавчим комітетом Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області.

Частина 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначає чіткий перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, але у зв'язку з тим, що відповідач відмовляється виписатися добровільно, єдиною підставою для зняття з реєстрації місця проживання може виступити остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи той факт, що відповідач відсутній понад один рік у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: вул. Зарічна, 16, с. Калинове Таращанського району Київської області, що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності відповідачем не надано, а судом не здобуто, тому суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням.

Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи із змісту зазначеної норми, прийняття рішення суду про визнання особою, що втратила право користування, є підставою для зняття особи з реєстрації, тому у винесенні рішення про зобов'язання зняти з реєстрації особу, що втратила право користування житловим приміщенням, немає потреби. Крім того, процесуальним законом не передбачено можливості заявлення позовних вимог до третіх осіб.

Судові витрати по оплаті судового збору суд за клопотанням позивача залишає за ним.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 15, 60, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області протягом десяти днів дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:С. А. Потеряйко