Справа № 559/2385/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ходак С.К.,

при секретарі Свирида М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба - ОСОБА_3, яка була зареєстрована та проживала в с. Бондарі Лубенського району Рівненської області.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакція 1963 року) в спадщину вступив своєчасно, так як до дня смерті баби, здійснював за нею догляд, спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном померлої.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, до складу якої увійшла земельна ділянка в розмірі 2, 17 умовних кадастрових гектарів, згідно отриманого померлою бабою сертифіката на право на земельну частку ( пай ) серії НОМЕР_1, реєстраційний .4° 16799 від 23.12.1998 року розташованої на території Соснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

Оригінал сертифіката на право на земельну частку ( пай ) з невідомих причин втрачений. Про наявність померлій ОСОБА_3 земельної ділянки стало відомо від працівників Соснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області де проводилась перевірка по не витребуваних та не переоформлених сертифікатів та державних актів на земельні ділянки, а на запит адвоката, управління Держгеокадастру в Дубенському районі письмово підтвердили факт отримання померлою бабою сертифіката на земельну частки ( пай ).

При зверненні в Другу Дубенську державну нотаріальну контору оформити право на земельну частку ( пай ), від нього зажадали оригінал правовстановлюючого документа, однак за відсутності цього документа, як онук спадкодавця позбавлений можливості через нотаріальну контору оформити свої спадкові права.

З приводу втрати правовстановлюючого документа на земельну ділянку в місцевій газеті «Скриня « розміщено оголошення про втрату та недійсність сертифікату на земельну частку (пай).

Статтями 328, 392 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закон, або законність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у раз втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав викладених у позовній заяві, окрім того, пояснив, що спірною земельною часткою (паєм) він не користувався, на момент смерті ОСОБА_3 з нею проживав його рідний дід ОСОБА_5, який помер через рік після смерті ОСОБА_3. Він проживав окремо, від померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Представник відповідача Соснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області в зал судового засідання не з'явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити у його відсутність.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.3) та копією свідоцтва про народження та витягом про народження (а.с.4, 5). За життя ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай) в розмірі 2,17 умовних кадастрових гектарів, згідно отриманого ОСОБА_3 сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, реєстраційний № 16799 від 23.12.1998 року, яка розташована на території Соснівської сільської рад Дубенського району Рівненської області (а.с.9, 10). Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить визнати право на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, проте, суд вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки, як вбачається з довідки Соснівської сільської ради за №693 від 20 липня 2016 року, спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_3, прийняв її чоловік ОСОБА_5 (а.с.9), дані обставини підтвердив в судовому засіданні і сам позивач.

Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно положень ст. ст. 524,529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст.ст. 548,549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Аналіз наведених доказів свідчить про те, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, набула право на земельну частку (пай) на землях, що розташовані на території Соснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області площею 2,17 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, та не отримала право власності на земельну частку (пай).

Листом Другої Дубенської державної нотаріальної контори від 10 серпня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після ОСОБА_3, у зв'язку із втратою оригіналу вищезазначеного сертифіката (а.с.11).

Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Таким чином, передбачених законодавством підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно - земельну частку (пай), яке залишилося після смерті ОСОБА_3 з наявних матеріалів справи не вбачається, так як спадкодавець за життя не набула права власності на дану земельну частку (пай), а отримала тільки право на неї відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, реєстраційний № 16799 від 23.12.1998 року, окрім того позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження серії НОМЕР_1, реєстраційний № 16799 від 23.12.1998 року своєчасного вступу у спадщину після смерті ОСОБА_3 у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963) року, а навпаки дані обставини спростовуються як матеріалами справи так і поясненнями самого позивача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 209 ч.3, 212 - 215, 223 ЦПК України, ст. ст. 524,529,548,549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Соснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: