Справа № 158/2229/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/583/17 Категорія: 48 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Постановлено шлюб, зареєстрований між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 17 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області актовий запис № 170, розірвати.

Також постановлено після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_4.

Виділено у власність ОСОБА_2:

- фотоапарат «Самсунг» вартістю 2000 гривні;

- комп'ютер вартістю 5000 гривень;

- принтер-сканер-ксерокс вартістю 1000 гривень;

- електричну м'ясорубку вартістю 1500 гривень;

А всього на загальну вартість - 9500 грн.

Виділено у власність ОСОБА_4:

- комп'ютерний планшет вартістю 5000 гривень;

- ноутбук вартістю 4000 гривень;

- плазмовий телевізор 6000 гривень;

- електричну швейну машинку вартістю 2500 гривень;

- електричний вентилятор вартістю 500 гривень;

- електричну лампу вартістю 500 гривень;

- морозильну камеру вартістю 4500 гривень;

- масляний електрообігрівач вартістю 800 гривень

А всього на загальну вартість - 24 200 грн.

Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 7350 (сім тисяч триста п'ятдесят) гривень замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 1080 (одну тисячу вісімдесят) гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 1719 (сімсот дев'ятнадцять ) грн. 70 коп.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 було подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на недотримання судом норм чинного законодавства, неповне зясування обставин справи, а також ненадання належної оцінки наявним у справі доказам, просив рішення суду першої інстанції скасувати у частині поділу майна подружжя та постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, відповідач апеляційну скаргу заперечив та просив її відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду в частині вирішених позовних вимог про поділ майна подружжя, то суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення про розірвання шлюбу ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що обєктом спільної сумісної власності подружжя є майно, набуте подружжям за час шлюбу, а з урахуванням того, що позивачу виділяється спільне майно на меншу суму, суд стягнув з відповідача в користь позивача грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Згідно з ч.1 ст. 69 та ч.1 ст.70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна частки дружини та чоловіка є рівними.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 ЦК України).

Із матеріалів справи убачається, що сторони по справі перебувають у шлюбі із 17 листопада 2009 року, у них є дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час перебування у шлюбі подружжям придбано у власність компютерну та побутову техніку, а також автомобіль НОМЕР_1, а всього придбано майна на загальну вартість 119 248 грн.

У пунктах 23, 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України розяснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Судом було встановлено, що за час шлюбу подружжя придбало побутову та компютерної техніку на загальну суму 24200,00 грн., що не заперечується відповідачем. Сторони по справі, при цьому, досягли домовленості щодо поділу цього майна та погодились із його вартістю.

З врахуванням того, що позивачу ОСОБА_2 виділено у власність із спільного майна подружжя майно на суму, яка є менша від її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на майно, суд підставно стягнув з відповідача в користь позивача грошову компенсацію замість її частки у спільному майні подружжя.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про поділ автомобіля НОМЕР_1, то в судовому засіданні встановлено, що даний автомобіль 22 грудня 2015 року відчужено відповідачем ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу за 74300 грн. (а. с. 40, 60-62). Позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача в її користь грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль в розмірі 37150 грн. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про те, що автомобіль був відчужений за час перебування сторонами в шлюбі, відповідач сплатив в користь позивача половину вартості автомобіля за договором купівлі продажу, а тому суд правильно вважав, що вказаний договір укладений в інтересах сім`ї.

Позивач, в свою чергу, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач не повернув їй половину вартості відчуженого автомобіля, суду не надала, в звязку з чим колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що відповідач не повернув позивачу половину вартості зазначеного автомобіля.

Інші доводи апеляційної скарги представника позивача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 березня 2017 року в даній справі в частині задоволення позову про поділ спільного майна подружжя залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді