У х в а л а

іменем україни

05 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов'язати вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеса від 20 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» (далі - ПАТ «Кристалбанк»), як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Терра банк», 198 919 грн 50 коп. пені та 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди; зобов'язати ПАТ «Кристалбанк» звільнити його від сплати відсотків та інших додаткових платежів за період, коли банком не виконувались умови договору, починаючи з 05 серпня 2014 року до дати набрання рішенням законної сили; зобов'язати ПАТ «Кристалбанк» виконати договір в натурі, продовживши його дію на 1 рік 5 місяців, поновити обслуговування овердрафта та надати послуги в обсягах, передбачених тарифним пакетом «Visa Platinum Standart», строк дії договору відраховувати з дати набрання рішенням чинності.

Посилаючись на те, що з серпня 2014 року відповідач заблокував його рахунки та унеможлив доступ до наданого банком кредиту, у зв'язку із чим банком порушені умови кредитного договору про встановлення овердрафту від 13 січня 2014 року, просив позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кристалбанк», як правонаступника ПАТ «Терра Банк» на користь ОСОБА_4 пеню у розмірі 198 919 грн 50 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення пені, відмови у задоволенні позову про зобов'язання вчинити дії, стягнення судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення пені, зобов'язання вчинити дії.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов в частині стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є правонаступником ПАТ «Терра Банк», і оскільки при належному виконанні позичальником умов договору банк в односторонньому порядку заблокував рахунки позивача та унеможлив використання ним кредитних коштів, є підстави для стягнення пені.

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився і апеляційний суд, виходив з того, що ані законодавством про захист прав споживачів, ані іншими нормами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що договір між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_4 було укладений на термін з 13 січня 2014 року по 13 січня 2015 року, виконання зобов'язань було припинено банком 05 серпня 2014 року, тимчасову адміністрацію введено з 22 серпня 2014 року, відтак стягнення пені у період дії тимчасової адміністрації є неправомірним.

При цьому апеляційним судом правильно зазначено, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання вчинити дії, оскільки заміна кредитора відбулася в порядку спеціального закону, і законом визначено, що строк за зобов'язаннями банку із яким було укладено договір настав, тому правові підстави для його пролонгації відсутні.

При цьому апеляційним судом правильно зазначено, що вимоги про зобов'язання звільнити позивача від сплати відсотків та інших платежів за договором не відповідають належним способам захисту прав, доводи про відсутність правових підстав для їх стягнення за визначений період можуть бути враховані у разі пред'явлення до ОСОБА_4 вимог про їх стягнення в судовому порядку, тому не підлягають задоволенню.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеса від 20 квітня 2016 року, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.С. Ткачук

І.М. Фаловська