Справа № 447/1328/16 Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 22-ц/783/357/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретар Іванова О.О.,

з участю представника Органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації - Цибульської З.Я., прокурора Пиць Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року у справі за позовом Органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив Орган опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації.

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним та обґрунтованим. Посилається на те, що на обліку в службі у справах дітей районної державної адміністрації перебувають діти - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Під час обстеження умов проживання сім'ї Даниляк встановлено, що в будинку брудно, неохайно, діти брудні, одяг не чистий, а згідно характеристики Новороздільської ЗОШ, де навчалися діти, вбачається. що батьки не цікавляться навчанням дітей, в школу діти приходили голодні. Зазначає, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 28.04.2015 р. у справі №447/668/15-ц дітей відібрано від батьків без позбавлення їх батьківських прав, а дітей влаштовано в дитячий будинок сімейного типу. Стверджує, що оскільки умови проживання сім'ї ОСОБА_6 не змінилися, комісія з питань захисту прав дитини 24.05.2016 року прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 батьківських прав. Не погоджується з висновком суду про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації - Цибульської З.Я., прокурора Пиць Н.В., на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28.04.2015 року дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 відібрано від батьків ОСОБА_7, ОСОБА_6.

Як вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої виконкомом Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 20.05.2016 року, малолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 зареєстровані разом з матір'ю ОСОБА_7

З довідки про відвідування сім'ї ОСОБА_7 та ОСОБА_6 комісією у складі головного спеціаліста відділу профілактики СуСД РДА Дубик Б.М., ст. о/у СКМСД Миколаївського РВ ГУМВСУ у Л/о Іванчак В.В., о/у СКМСД Миколаївського РВ ГУМВСУ у Л/о Хоньківа Н.Б. від 17.08.2015 року вбачається, що у кімнатах будинку, на кухні та в коридорі нічого не змінилося, брудно, розкидані речі та сміття, немає чистого посуду, вперемішку одяг, постіль та використаний посуд, відсутні продукти харчування.

При обстеженні матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_7 25.03.2016 року комісією встановлено, що дитина ОСОБА_9 доглянута, у будинку тепло, але розкидані речі, на кухні брудно. Зі слів громадянки ОСОБА_7 стало відомо, що між нею та її чоловіком ОСОБА_6 складні сімейні відносини, ОСОБА_6 часто не буває вдома по декілька днів на тиждень, що стверджується відповідним актом про обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Як вбачається із інформації про стан виховання, утримання і розвитку ОСОБА_3, наданої Добромильською ЗСШ І-ІІІ ступенів, дитина показала себе зразковою та відмінною ученицею, дисциплінована, врівноважена та добра. Систематично відвідує школу, завжди охайна і чиста. Стосунки батьків-вихователів з дитиною теплі. Батьки-вихователі відвідують всі класні збори, цікавляться про успіхи учениці.

З інформації про стан виховання, утримання і розвитку ОСОБА_4, наданої Добромильською ЗСШ І-ІІІ ступенів, вбачається, що учениця систематично відвідує школу, забезпечена необхідним шкільним приладдям, старанно готує усні та письмові домашні завдання, бережно ставиться до підручників. Батьки-вихователі цікавляться шкільним життям дівчинки; відвідують батьківські збори, класні та загальношкільні виховні заходи; приділяють належну увагу її вихованню.

ОСОБА_5 систематично відвідує школу, завжди акуратний, сумлінно виконує домашні завдання, до виконання громадських доручень ставиться дбайливо. ОСОБА_5 добрий, чуйний, товариський, але мовчазний. Батьки-опікуни приділяють велику увагу навчанню і вихованню учня, цікавляться його успіхами, що стверджується інформацією про стан виховання, утримання і розвитку ОСОБА_5, наданою Добромильською ЗСШ І-ІІІ ступенів.

ОСОБА_6 навчався у Новороздільському професійному ліцеї будівництва та побуту, отримував стипендію, однак в березні 2016 року згідно наказу №6 «В-УДЗ» відрахований. ОСОБА_7 навчалася у Новороздільському професійному ліцеї будівництва та побуту та отримувала стипендію, яка з жовтня 2015 року по березень 2016 року становить 2436,30 грн.

З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 24.05.2016 року, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 01.06.2016 року, вбачається, що протягом року батьки не створили належних умов проживання для повернення дітей в сім'ю, а тому служба в справах дітей райдержадміністрації вважає за доцільне звернутися в суд з позовом про позбавлення їх батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_6 провідує дітей, привозить їм гостинці, що свідчить про те, що він не ухиляється від виховання та обов'язку утримувати дітей. ОСОБА_7 здійснює догляд за малолітньою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, рідною сестрою дітей - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Згідно листа Миколаївської комунальної центральної районної лікарні від 03.03.2016 року вбачається, що дитина ОСОБА_9 доглянута, чиста, однак в приміщенні брудно, неохайно.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. (ст. 12)

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позбавлення батьківських прав є передчасним та відмовив у задоволенні позову з метою збереження сім`ї, надавши відповідачам можливість виправитись та налагодити побут, облаштувати житло необхідне для дітей.

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Посилання апелянта на те, що умови проживання сім'ї ОСОБА_6 не змінилися та комісія з питань захисту прав дитини 24.05.2016 року прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 батьківських прав колегією суддів не приймається до уваги у зв»язку з наступним.

Відповідно до п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Враховуючи положення вищезазначеної постанови, доводи апеляційної скарги з приводу незгоди з висновком суду про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків не мають жодного правого значення.

А відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно зроблено висновок, що відсутня виняткова ситуація, яка б дозволила дійти висновку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яке, в розумінні ст. 164 СК України, є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов'язків.

В зв"язку з наведеним колегія суддів вважає, що суд, дослідивши докази, дав їм належну оцінку, і ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову, що відповідає вимогам закону.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Бойко С.М.

Копняк С.М.