Ухвала

іменем україни

12 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення батьківства та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з липня 2004 року до грудня 2010 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_6. Під час їхнього спільного проживання відповідач визнавав своє батьківство щодо дочки, однак з грудня 2010 року перестав спілкуватися з дитиною та надавати матеріальну допомогу на її утримання.

У зв'язку з цим позивач просила визнати ОСОБА_5 батьком народженої нею дитини ОСОБА_6 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини його заробітку (доходу).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_5 батьком дитини - ОСОБА_6, яка була народжена ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області внести в актовий запис № 1155 від 1 грудня 2006 року книги реєстрації народжень відповідні зміни у відомості про народження ОСОБА_6, зазначити батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з відповідача аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 січня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення частині розміру стягнутих аліментів, посилаючись на неправильне застосування судами у цій частині норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також обставини, що мають істотне значення.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про доведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому судами було враховано матеріальне становище відповідача та наявність у нього неповнолітньої дочки.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: