№263/2672/17 №2/263/1014/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27 квітня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 13 лютого 2014 року в м. Маріуполі по вул. Виноградній сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: «Honda Accord 2.0», д.р.н. АН4200ІА, під керуванням ОСОБА_1, та «Mitsubishi Lsncer 1.6», д.р.н. АН2666СМ, під керуванням водія ОСОБА_2 Вина відповідача у скоєнні ДТП була встановлена у судовому порядку. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9029431 у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія»., проте відповідач не повідомив останню про настання ДТП у встановлений законом строк, а лише 21 лютого 2014 року. Доказів щодо поважності допущення строків повідомлення ОСОБА_1 не надав. до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернувся власник пошкодженого автомобіля із заявою про страхове відшкодування від 28.04.2014 року, якому була здійснила виплата страхового відшкодування в розмірі 3 358 грн. Відповідно до укладеного Договору про надання фінансових послуг факторингу від № 01/05.10.16 від 05.10.2016 року право вимоги в порядку регресу перейшло до позивача. Повторна претензія про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 3 358,13 грн. була надіслана на адресу відповідача 15.11.2016 року, однак, відповіді на неї відповідач не надав.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3 358,13 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляд справи вести за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві.

Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки.

Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 27.02.2014 року у справі № 265/1207/14-п ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що він 13 лютого 2014 року о 20 годині 00 хвилин керуючи транспортним засобом автомобілем марки «HONDA ACCORD 2.0», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Виноградній навпроти кафе «Медуза» в Орджонікідзевському районні міста Маріуполя, виїзджаючи з прилеглої території на головну дорогу не пропустив автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

19.12.2013 року між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АС/9029431, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 повязану з експлуатацією автомобіля НОМЕР_3,, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну складає 50 000 грн., розмір франшизи 1000,00 грн., строк дії з 20.12.2013 року по 19.12.12014 року.

21.02.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» були подані заяви про вищевказане ДТП, яка сталась 13.02.2014 року.

28.04.2014 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було отримано від потерпілої особи, власника автомобіля «Mitsubishi Lsncer 1.6», д.н.- ОСОБА_2, АН2666СМ, заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження спеціаліста № 389/14-03 від 07.04.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mitsubishi Lsncer 1.6», д.н. НОМЕР_4, становить 3358,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 5415 від 07.08.2014 року та №5255 від 04.08.2014 року ОСОБА_2 були виплачене страхове відшкодування, на підставі страхового акту № 13737 від 22.05.2014 року та заяви останнього на виплату страхового відшкодування, відповідно до умов полісу № АС/9029431 в розмірі 3358,00 грн.

Вирішуючи даний позов по суті суд виходь з наступного.

У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток .

У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Таким чином, відповідач в порушення вимог п. ґ ст. 38 вищевказаного Закону не повідомив позивача про страховий випадок у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, тобто в триденний строк з моменту настання страхового випадку, оскільки ДТП відбулась 13.02.2014 року, а відповідну заяву відповідачем було подано 21.04.2014 року.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

На підставі ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

У відповідності з ч.1 ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Статтями 55 та 124 Конституції України передбачено захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлено юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими, не забороненими законом, засобами.

Відповідно до договору про надання фінансових послуг факторингу № 01/05.10.16 укладеного 05.10.2016 року між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ТОВ «Маркс.Капітал», останнє набуло право вимоги за полісом № АС/9029431, страховий акт № 13737 від 22.05.2014 року.

Крім того, 15.11.2016 року ТОВ «Маркс.Капітал» на адресу відповідача була надіслана претензія про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 3 358,13 грн., однак, відповіді на неї відповідач не надав.

Враховуючи вищевикладені обставини, у ТОВ «Маркс.Капітал» виникло право на регресне відшкодування з ОСОБА_1, сплаченої ОСОБА_2, суми відшкодування в розмірі 3358,00 грн., суд приходить до висновку, що дана позовна заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,00 гривень, оскільки його понесення підтверджено документально.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 197, 209, 213 216, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1191 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 33, 36, 38 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» 3358,00 гривень матеріальної шкоди в порядку регресу та судовий збір в розмірі 1600,00 гривень, а всього в розмірі 4958 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови судом першої інстанції в перегляді судового рішення воно може бути оскаржене відповідачем до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Н.В. Хараджа