Справа № 161/3918/17
Провадження № 2-о/161/96/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гринь О.М.,

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка.

Свою заяву мотивує тим, що 02 лютого 2014 року помер її чоловік ОСОБА_2, який був пенсіонером Міністерства оборони України. В 2017 році вона звернулась до Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області з заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника за померлим чоловіком відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». З отриманої відповіді від 02 березня 2017 №1164/02-60-38 вбачається, що згідно ст. 30 вищезазначеного Закону передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебувають на їх утриманні. В разі неможливості надати документи, які підтверджують факт спільного проживання та перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється в судовому порядку. Крім того, повідомлено, що надана нею довідка №1813 видана ЖКП №3 не підтверджує факту проживання разом за однією адресою на момент смерті годувальника, оскільки останній був зареєстрований у Харківській області, а тому, не може бути підставою для призначення їй пенсії в разі втрати годувальника.

Також зазначає, що померлий ОСОБА_2, хоч і був зареєстрованим в квартирі №61 будинку №33а, мікрорайон №4, м. Лозова, Харківська область, однак фактично проживав з нею, в спільно придбаній ними квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Степана Бандери, 14/28.

Просить встановити факт її спільного проживання з покійним чоловіком ОСОБА_2 за адресою: м. Луцьк, вул. Степана Бандери, 14/28 та перебування на його утриманні на момент його смерті 02 лютого 2014 року .

Заявник подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, за наявними в матеріалах справи доказами.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вбачається, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Як вбачається з наданих документів, заявник у справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1990 року, про що зроблено актовий запис №158 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області, свідоцтво серії 1-ЕГ №061902 (а.с.7).

ОСОБА_2 помер 02 лютого 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 348638, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, складено актовий запис про смерть №196 (а.с.8)

Судом встановлено, що заявник звернулась до органу ПФУ з метою призначення їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При оформленні пенсії, у заявника постало питання про надання документу, що підтверджує її спільне місце проживання з померлим чоловіком ОСОБА_2, оскільки офіційне зареєстроване місце проживання подружжя було по різних адресах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1М, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією паспорту серії АС№733875, вид. Ківерцівським РВ УМВС України у Волинській області 12 січня 2001 року (а.с.4).

Згідно копії будинкової книги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований за адресою: Четвертий мікрорайон, 33а/61, м. Лозова Харківської області (а.с.13-14)

Відповідно до висновку дільничого інспектора Луцького МВ по зверненню ОСОБА_1 встановлено, що в ході проведення перевірки, а саме при опитуванні сусідів, підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно протягом останніх чотирнадцяти років проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із чоловіком ОСОБА_2, який помер 02 лютого 2014 року, з яким вона вела спільне господарство (а.с.17).

У суду не має підстав ставити під сумнів документи надані заявником про спільне проживання за вказаною адресою, оскільки фактичне місце проживання фізичної особи може не співпадати з місцем реєстрації місця проживання.

Крім того, судом встановлено, що на дату смерті ОСОБА_2, 02 лютого 2014 року, заявник була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку, а також перебувала на його частковому утриманні, оскільки згідно довідок, наданих з ПФУ розмір пенсії заявника значно менший за розмір пенсії померлого ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що заявник до моменту смерті ОСОБА_2 проживала спільно з ним за адресою: м. Луцьк, вул. Степана Бандери, 14/28. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надасть право на оформлення пенсії за втратою годувальник.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 60, 212, 213, 208 214-215, 234 ч.2 п.5, 256, 259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт спільного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, який помер 02 лютого 2014 року, а також факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 на час його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.