Провадження № 2/522/3106/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2, діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 2000 року народження, як її законний представник, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання їх такими особами, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, вказуючи, що відповідачі фактично ніколи не проживали та не проживають на даний час в цій квартирі.

Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були викликані до суду через оголошення у пресі.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 27.12.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. за р. № 1161.

Відповідно до виданої виробничою дільницею КП «ЖКС «Порто-Франківський» довідки (виписки з будинкової книги про склад сім'ї і реєстрацію) від 10.11.2016 р., з 06.04.2005 р. місце проживання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано за адресою : АДРЕСА_1 в якості членів сім'ї колишнього власника цієї квартири ОСОБА_2

Проте, як вказує позивач, з дати реєстрації та по теперішній час відповідачі ніколи не проживали і не проживають в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом не установлено обставин, які б свідчили, що власник квартири АДРЕСА_1 та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам у користуванні цією квартирою, а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутніми понад встановленого законом строку відповідачами.

За приписами ч. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ч. 1 ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї.

Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що право членів сім'ї власника користуватись жилим приміщенням похідне від права власності на жиле приміщення в особи, членами сім'ї якої вони є, отже із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї, а судом не установлено обставин, які б свідчили про те, що з дати набуття неповнолітньою ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 між нею і відповідачами укладались будь-які договори щодо користування відповідачами цією квартирою.

Таким чином, відповідачі втратили право користування згаданою квартирою.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України зобов'язаний протягом десятим днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Однак відповідачі до теперішнього часу не вчинили будь-яких дій для їх зняття з реєстраційного обліку за колишнім місцем їх проживання за згаданою адресою.

Відповідно до ст. 7 згаданого Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її законного представника, та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право власності неповнолітньої ОСОБА_3 підлягає судовому захисту.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3.

Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими особами, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» це рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання за адресою : АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко