З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"16" лютого 2017 р. Справа153/49/17
Код суду: 231
Ямпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Дзерина М.М.
за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль, Вінницької області
цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку,
Позивач заявила позов до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку. Зазначила, що вона має у приватній власності житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок належить їй на праві приватної власності. У даному житловому будинку також зареєстрований - ОСОБА_2. Однак, відповідач на даний час фактично з дня прописки у вищевказаному будинку не проживав та не з'являвся. Реєстрація відповідача в належному позивачу житловому будинку заважає їй виконувати свої права, як власника житла. Тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом.
Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву вхід. № 1022 від 16 лютого 2017 року в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовільнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена у порядку, встановленому ч. 5 ст.74 ЦПК України - судовими повістками, надісланими рекомендованими повідомленнями за зареєстрованим місцем його проживання. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив.
Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Із наданих документів встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1( копія технічного паспорта на житловий будинок (а.с. 4-5). У житловому будинку разом з позивачем прописаний її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1( довідка від 04 січня 2017 року № 04 виконавчого комітету Безводнівської сільської ради, Ямпільського району, Вінницької області (а.с.7)). Із акту обстеження житлово-побутових умов за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 проживає у вищевказаному житловому будинку одна. Має прийомного сина ОСОБА_2 , який з нею давно не проживає та для хворої матері жодної допомоги не надає(а.с.10).
Із письмових пояснень голови ради ветеранів ОСОБА_3 від 14 грудня 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 протягом довгого часу не проживає в домоволодіння ОСОБА_1, яка проживає АДРЕСА_1 (а.с.8).
Із письмових пояснень жительки села Безводного, Ямпільського району, Вінницької області від 13 грудня 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 протягом кількох років не проживає в домоволодіння ОСОБА_1, яка проживає АДРЕСА_1(а.с.9).
Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла.
Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.
Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права володіння та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Із роз'яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Разом з тим належить враховувати, що згідно п.5 ст.71 ЖК (в редакції Закону від 18 грудня 1991 р. інваліди, влаштовані в будинки-інтернати або інші установи соціальної допомоги, мають право на збереження за ними жилої площі протягом 12 місяців. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Відповідно до ст. 107 ЖК УРСР, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Згідно ст.150 ЖК УРСР - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.
З таких обставин суд вважає задовольнити позовні вимоги, так як вважає, що відповідач без поважних причин не проживає на спірній площі більше строків, які встановлені законом, його може бути визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 більше одного року не проживає у житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1, а тому суд вважає визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст.72,107 ЖК України.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України та на підставі ст.ст.72,107, 163 ЖК УРСР, Постановою Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд
Позовні вимоги - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ М.М.ДЗЕРИН