З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого - судді Сидоренко І.О.
при секретарі - Рудь Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 11 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини, -
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини. Дана позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, спільне життя позивача і відповідача не склалося, декілька років вони мешкають окремо та не ведуть спільне господарство, жодних зв'язків не підтримують. Після початку подій н Сході України позивач з дитиною змушена систематично виїжджати та в'їжджати в зону АТО, але без відповідного дозволу батька дитини не може цього робити, оскільки на межі з територією проведення АТО та на усіх блокпостах вимагається такий самий дозвіл від батька, як і для виїзду за кордон. Крім того, позивач має родичів за кордоном і бажає періодично їх відвідувати, а також має можливість щорічно відпочивати на морі та оздоровлювати дитину. Оскільки відповідач ігнорує інтереси дитини, не дає своєї згоди на її виїзд за кордон, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом.
Просить суд надати їй дозвіл на вивіз дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2 на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (Автономну Республіку Крим), а також за межі України на територію Російської Федерації на період часу до 01.03.2020 року; надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон дитині без згоди батька.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник позивача, адвокат Керанчук В.Б. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно з якою просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, справу розглянути без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, батьком якого є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1.
При вирішенні питання про можливість надати позивачці дозвіл на вивезення дитини суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 33 Конституції України, Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.
Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину.
За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.
Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, зокрема, відмовляється надати в передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за кордон та в Автономну республіку Крим для його відпочинку та оздоровлення, а також для відвідування родичів на території, яка тимчасово не контролюються українською владою у Луганській та Донецькій областях (території проведення антитерористичної операції).
При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які б спростовували доводи позивача.
Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, виходячи з вищенаведених норм матеріального права та керуючись принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, відповідно до якого дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, суд вважає, що надання дозволу позивачу на вивіз дитини ОСОБА_3 за межі України без дозволу її батька ОСОБА_2 права відповідача відносно дитини не порушить та буде таким, що відповідає інтересам дитини, що є підставою для задоволення даного позову.
Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 141 Сімейного Кодексу України, ст. 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 3 «Конвенції про права дитини», принципу 6 Декларації прав дитини, пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини - задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дозвіл на вивіз та ввіз дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (Автономну республіку Крим), а також за межі України на територію Російської Федерації на період часу до 01.03.2020 року.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Горлівка Донецької області, без згоди батька ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом шляхом подання письмової заяви відповідачем до Слов'янського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду І.О.Сидоренко