Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Справа № 711/1177/17
Номер провадження2/711/880/17
Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючий суддя Дунаєв С.О.
при секретарі Нарадько Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В судове засідання сторони не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судовий виклик направлявся відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції за поштовим повідомленням, що в контексті положень ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ч.5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідачів належним чином. Таким чином, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з'явився у судові засідання 16.03.2017р. та 11.04.2017р. без поважних причин.
Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 991537 від 22.02.2006р., гуртожиток за адресою м. Черкаси, вул. Толстого, 17 знаходиться у власності ПАТ «АЗОТ» /а.с.4-6/.
Квартиронаймач ОСОБА_1 звернувся з заявою про реєстрацію та поселення в гуртожитку, зареєструвався, але не зявився для поселення (згідно акту від 27.01.2017 р. затвердженого директором департаменту з соціальних питань ПАТ «АЗОТ» ОСОБА_3 по гуртожитку № 3 СКВ ПАТ «АЗОТ» /а.с.9/).
Відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі з 06.08.2003р., що підтверджується відомостями з адресно-довідкового підрозділу УДМСУ в Черкаській області /а.с.13/.
Особисті речі ОСОБА_1 в зазначеній кімнаті відсутні. Відомості про місцезнаходження, місце фактичного проживання відповідача не відоме.
Вищевказане свідчить проте, що відповідач формально зареєстрований у гуртожитку по вул. Толстого, 17, а фактично втратив інтерес до житлового приміщення і не бажає в ньому проживати у подальшому.
Оскільки відповідач не використовує житлове приміщення за цільовим призначенням, то позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Тож між сторонами склалися житлові правовідносини, які регулюються нормами Житлового кодексу України (далі ЖК) та інших нормативно-правових актів.
Житлове законодавство покликане сприяти забезпеченню права громадян на житло, ефективному використанню та охороні житлового фонду. Завданнями житлового законодавства України є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин (ст.2 ЖК). Право на житло забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі (ст.1 ЖК).
Гарантованому ст.9 ЖК праву громадян на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення, кореспондує обовязок використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення (ч.1 ст.10 ЖК).
Натомість главою 4 ЖК не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням.
У статті 130 ЖК передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України.
Окрім відповідної глави ЖК, зазначене питання на теперішній час регулюється Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015р. №84. Натомість це Положення не регулює відповідальність мешканців гуртожитку за порушення правил користування гуртожитками, а отже зазначене питання регулюється загальними нормами житлового законодавства, тобто ЖК.
Як встановлено судом гуртожиток по вул. Толстого, 17, м. Черкаси, переданий у приватну власність ПАТ «АЗОТ» на підставі наказу Фонду державного майна України від 24.06.1994р. №41-АТ /а.с.4/, отже відповідно до ч.4 ст.1 Закону України від 04.09.2008р. №500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на мешканців цього гуртожитку поширюються гарантії, передбачені цим законом та Законом України від 19.06.1992р. №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон №2482-ХІІ).
Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону №2482-XII, прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтею 72 ЖК передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не проживає в гуртожитку понад тринадцять років. Особистих речей відповідача в цьому житловому приміщенні немає. З заявою про збереження за ним місця проживання до адміністрації ПАТ «АЗОТ» не звертався. За таких обставин суд приходиться до висновку, що підстав для збереження за відповідачем права користування гуртожитком позивача немає, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК, яким передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1600грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224 Цивільно-процесуального кодекс України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» судові витрати в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги чи заяви відповідача про його перегляд, якщо апеляційну скаргу чи заяву не було подано.

Головуючий: ОСОБА_4