АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:766/3875/16-ц Головуючий в суді І інстанції:Рядча Т.І.
Номер провадження:22-ц/791/434/17 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.

суддів: Вейтас І.В.

Радченка С.В.

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Територіальний сервісний центр 6541 регіонального сервісного центру МВС у Херсонській області про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та витребування майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6. про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та витребування майна, посилаючись на те, що нею 14 грудня 2015 року на ім'я ОСОБА_4 була видана нотаріально посвідчена довіреність на право представляти її інтереси в усіх необхідних установах і організаціях, а також розпоряджатися (продати,обміняти, здати в оренду,укласти договір позики,застави,зняти з обліку, поставити на облік) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ: серія НОМЕР_2, транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ, модель S 550, 2011 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Зазначає, що наміру на відчуження автомобіля не мала, мала намір її скасувати, але з-за крадіжки паспорту не змогла цього зробити вчасно, довіреність була видана з метою користування автомобілем, але на наступний день після видачі довіреності, ОСОБА_4 продав автомобіль ОСОБА_6І, який є вітчимом для ОСОБА_4 Вважає, що відчуження автомобіля відбулося внаслідок зловмисної домовленості між відповідачами, оскільки правочин суперечить тим домовленостям, які були між нею та ОСОБА_4, автомобіль проданий за ціну значно нижчу його вартості, гроші за проданий автомобіль вона не отримувала.

На підставі викладеного та посилаючись на норми ст.ст. 232,238,388 ЦК України просила:

визнати недійсним договір купівлі-продажу №244 транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель S 550, тип загальний легковий седан - В, 2011 року виписку, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_3, об'єм двигуна 5461, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 15 грудня 2015 року через Територіальний Сервісний центр 6541 України м.Херсон між ОСОБА_4 та ОСОБА_6;

витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель S 550, тип загальний легковий седан - В, 2011 року виписку, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_3, об'єм двигуна 5461, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1;

судові витрати покласти на відповідачів.

Заочним рішенням суду від 15 листопада 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу №244 транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель S 550, тип загальний легковий седан - В, 2011 року виписку, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_3, об'єм двигуна 5461, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 15 грудня 2015 року через Територіальний Сервісний центр 6541 України м.Херсон між ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Витребувано у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 автомобіль MERCEDES-BENZ, модель S 550, тип загальний легковий седан - В, 2011 року виписку, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_3, об'єм двигуна 5461, колір чорний.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 11 січня 2017 року заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що автомобіль був проданий за 30 000 доларів США, що відповідає його ринковій власності, грошові кошти були передані ОСОБА_5, що може бути підтверджено свідками. Для права користування транспортним засобом надання довіреності не потребується в силу вимог п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1303 від 10.01.2001 року. А оскільки домовленість щодо продажу автомобіля вже була досягнута між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, тому його продаж відбувся на наступний день після отримання довіреності.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду вважає законним та обґрунтованим. Пояснила, що ОСОБА_5 дійсно мала намір на продаж автомобіля, оскільки потребувала грошових коштів, за для чого надала ОСОБА_4 повноваження на його продаж, за довіреністю в якій не обумовила ціну продажу автомобіля. Бажання скасування довіреності, на деякий день після її видачі, було зумовлено погіршенням відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Грошові кошти за проданий автомобіль позивачка не отримала.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення правочину за значно нижчою ціною, неотримання позивачкою коштів за проданий автомобіль, є підставою для визнання правочину недійсним, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, а тому набуте відповідачем безпідставно в особи, яка не мала право його відчужувати, внаслідок чого у позивачки наявне право на його витребування у добросовісного набувача у всіх випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2015 року ОСОБА_5 видала на ім'я ОСОБА_4 нотаріально посвідчену довіреність з правом право представляти її інтереси в усіх необхідних установах і організаціях, а також розпоряджатися (продати,обміняти, здати в оренду,укласти договір позики,застави,зняти з обліку, поставити на облік) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ: серія НОМЕР_2, транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ, модель S 550, тип ТЗ загальний легковий седан-В, 2011 року виписку, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_3, об'єм двигуна 5461, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

15 грудня 2015 року на підставі вищезазначеної довіреності відповідно до договору купівлі-продажу №244 зазначений автомобіль був проданий ОСОБА_4 ОСОБА_6 (а.с.27).

Частиною першою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно із частиною третьою статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним на підставі зазначеної норми необхідно встановити умисел у діях представника: усвідомлення представником того, що він вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з другою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Вирішуючи питання щодо недійсні правочину, необхідно виходити з доведеності цієї зловмисної домовленості.

Згідно роз'яснень, словосполучення «зловмисна домовленість», це навмисні дії представника, тобто він усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання. Іншими словами, для визнання правочину недійсним необхідна наявність навмисної змови представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення внаслідок цього несприятливих наслідків для довірителя.

В своїх вимогах про визнання правочину недійсним, ОСОБА_5 посилалася на те, що між ОСОБА_4 та його вітчимом ОСОБА_6 існує зловмисна домовленість. При цьому в суді апеляційної інстанції, особа, яка представляла інтереси ОСОБА_5, зазначивши, що позивачка видала довіреність дійсно з метою продажу автомобіля без визначення в ній ціни, за якою він має бути проданий, не змогла довести, у чому полягає зловмисна домовленість.

Отже, наявні докази не дають підстав для висновку про зловмисну домовленість між відповідачами.

Іншою підставою, ОСОБА_5 зазначила, що вона, як власник автомобіля не отримала грошей від продажу. Разом з тим, судова колегія виходить з того, що позивачка взагалі не оспорює видану на ім'я ОСОБА_4 довіреність, неотримання грошей від продажу автомобіля не є підставою для визнання цього правочину недійсним з підстав ч.1 ст.232 ЦК України, а тому факт щодо отримання грошових коштів за проданий автомобіль, за таких обставин, не встановлюється.

Таким чином, колегія суддів вважає, що за викладених обставин підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним відсутні, а тому не погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною.

Застосування суду першої інстанції частини 3 статті 388 ЦК України щодо витребування у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 автомобіля, на думку колегії суддів, не відповідає нормам цивільного права якими врегульовані наслідки визнання правочину недійсним. З зазначеним погоджується й представник ОСОБА_5

Отже, висновки суду не відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 6 972 грн.68 коп.(шість тис. дев'ятсот сімдесят дві грн.. 68 коп.).

На підставі викладеного, ст.ст. 232,237 ЦК України, керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішенняХерсонського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в сумі 6 972 грн.68 коп.(шість тис. дев'ятсот сімдесят дві грн.. 68 коп.)

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: І.В.Вейтас

С.В.Радченко