Справа № 668/3170/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

при секретарі Скоробогатовій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, поданої від імені та в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якого діє його мати ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом від імені та в інтересах ОСОБА_2, в якому зазначає, що у 1993 році ОСОБА_5, який є батьком позивача, набув право власності на квартиру за адресою: м.Херсон, просп.200 років Херсона,41, кв.11. ОСОБА_5 17.09.2007 року помер. У встановлений законом строк його спадкоємець ОСОБА_2 - звернувся до Другої Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як майно, що мало спадкуватись ОСОБА_2, вибуло з права власності спадкодавця, оскільки квартира була продана ОСОБА_6 Правоохоронними органами, до яких звернувся ОСОБА_2 було встановлено, що квартира нібито була продана померлим у квітні 2007 року ОСОБА_6 за третейською угодою та рішенням Третейського суду від 06.04.2007 року угода визнана дійсною та за покупцем визнано право власності на квартиру. В ході досудового слідства було всатновлено, що підпис на договорі купівлі-продажу не належить ОСОБА_5, також було встановлено, що ОСОБА_6 продав спірну квартиру ОСОБА_7В, а той у свою чергу продав квартиру ОСОБА_3 Також позивач вказує, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння рішенням суду від 17.06.2014 року задоволено. Але готуючи документи на реєстрацію права власності, ОСОБА_2 дізнався, що ОСОБА_3 подарувала квартиру своєму неповнолітньому синові ОСОБА_4. У звязку з чим позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом та просить витребувати майно, а саме квартиру №11, розташовану в буд. №41 по просп.200 років Херсона в м. Херсоні у ОСОБА_4 та передати її у власність ОСОБА_2

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення та просили відмовити за безпідставністю. Зазначили, що вважають угоду, на підставі якої відповідач став власником спірної квартири, законною та укладеною з дотриманням всіх вимог законодавства.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважав, що позов не підлягає задововленню з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини. В останнє судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що проти позовних вимог не заперечує повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З заочного рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 06.12.2012 року вбачається, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 29.05.2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про скасування третейської угоди і рішення третейського суду, встановлено, що у 2007 році помер батько позивача ОСОБА_5, якому за життя належала квартира за адресою: АДРЕСА_1. У 2008 році позивач дізнався, що його батько до смерті продав вказану квартиру шляхом укладення третейської угоди купівлі-продажу з ОСОБА_6, яка за рішенням третейського суду при товарній біржі «Аграрна Біржа» від 06.04.2007 року визнана дійсною, визнано право власності ОСОБА_6 на спірну квартиру та зареєстроване за ним у ХДБТІ м. Херсона. Згідно висновку почеркознавчої експертизи №524 від 08.03.2008 року договір купівлі-продажу підписаний не ОСОБА_5, у зв'язку із чим визнано недійсною третейську угоду, застережену в договорі купівлі-продажу спірної квартири, укладеному 01.03.2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, скасовано рішення третейського суду при товарній біржі «Аграрна біржа» від 06.04.2007 року про визнання вказаного договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2007 року дійсним та визнання за ОСОБА_6 права власності на цю квартиру.

Відповідно до вказаного рішення судом встановлено та відповідно до ст. 61 ЦК України, не потребує доказуванню, що третейська угода застережена в договорі купівлі-продажу, який не був підписаний стороною договору, власником квартири ОСОБА_5 не відповідає вимогам цивільного законодавства, що є підставою вважати таку третейську угоду нікчемною та такою, що спрямована на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної особи, незаконне заволодіння ним.

З договору купівлі продажу від 09.01.2008 року вбачається, що ОСОБА_6 продав квартиру №11 в будинку №41 по просп.200 років Херсона у м.Херсоні ОСОБА_7 (а.с.29-30).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 06.12.2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про повернення майна з чужого незаконного володіння задоволено. Витребовано від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Рішення набрало законної сили 12.03.2013 року (а.с.8).

Оформлюючи документи для реєстрації права власності ОСОБА_2 дізнався, що в ході розгляду справи ОСОБА_8 продав спірну квартиру за договором купівлі-продажу від 05.10.2010 року ОСОБА_3

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 17.06.2014 року, яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.08.2015 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартиру № 11 розташовану в буд. № 41 по просп. 200 років Херсона в м. Херсоні (а.с.9-10, 13-17).

Скориставшись тим, що рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 17.06.2014 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 0210.2014 року, яким відмовлено в задоволенні позову, ОСОБА_3 спірну квартиру подарувала 19.01.2016 року своєму неповнолітньому сину ОСОБА_4

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином успадкувати можна тільки ті права, які були у спадкодавця на час смерті.

В ході судового розгляд справи встановлено, що помер ОСОБА_5, якому на праві власності належала квартира №11 по просп.200-річчя Херсона, 41 в м.Херсоні, яку він за третейською угодою від 01 березня 2007 року, укладеною у формі договору купівлі-продажу, продав ОСОБА_6.

ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після його смерті, у встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.08.2015 року встановлено, що згідно з рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 травня 2009 року, яке набрало законної сили, угода купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 01 березня 2007 року визнана недійсною, а рішення третейського суду скасовано.

Згідно з ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, на момент смерті ОСОБА_5 був власником спірної квартири, після його смерті до ОСОБА_2, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, перейшли права та обов'язки спадкодавця.

Відповідно до вимог ст.388 ЦК України ОСОБА_2 має право захистити своє право власності шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння, шляхом пред'явлення віндикаційного позову.

Згідно з приписами ЦК України (ст.388), у добросовісного володільця власник має право витребувати майно в тому разі, якшо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; аибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, без їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

Такої ж позиції притримується і Верховний суд України, про що свідчить винесена ним постанова від 23 січня 2013 року по справ № 6- 164цс12, яка проголошує наступне.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що ніабувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право зитребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Таким чином, оскільки, як установлено судом, спірна квартира була відчужена від імені спадкодавця поза його волею, то ОСОБА_2 як його спадкоємець має право домагатися відновлення свого права на неї. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину ОСОБА_2 з часу її відкриття набув речові права на успадковану квартиру - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.386, 387, 388, 396, 1218, 1268 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, поданої від імені та в інтересах ОСОБА_2 про витребування майна задовольнити.

Витребувати нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: м.Херсон, просп.200 річчя Херсона, 41, кв.11 у ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить йому на підставі договору дарування, посвідченого 19.01.2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_9, та передати її ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 06.02.2017 року.

Суддя: С.І.Майдан