АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/247/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Шкреба В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівВініченка Б. Б., Новікова О. М.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Кам'янської районної державної адміністрації Черкаської області, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, яким просив, з урахуванням послідуючих уточнень, встановити наступний спосіб участі позивача у вихованні його доньки - ОСОБА_8, побачення з дитиною кожної суботи без присутності матері; надати можливість один раз на місяць забирати доньку до свого місця проживання на строк п'ять днів з забезпеченням відвідування дитиною дитячого садку за його місцем проживання; проведення спільного відпочинку без присутності матері з можливістю відвідування загальнодоступних місць та місць проживання у святкові дні як то Новий рік, Різдво, День народження доньки та батька, Восьме березня, Великдень; проведення спільного відпочинку у санаторно-курортних закладах та інших місцях оздоровлення в період канікул, за межами м. Кам'янка без присутності матері, один раз на рік строком не більше 12 календарних днів (без врахування днів приїзду та повернення), з повідомленням матері дитини про місце відпочинку.

В обґрунтування вказано на те, що з 05.11.2014 між ним та відповідачкою розірвано шлюб у якому вони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2012 року сторони у справі проживають окремо - позивач в м. Світловодськ Кіровоградської області, а відповідачка з донькою в м. Кам'янка Черкаської області. На даний час відповідачка не виконує рекомендації органу опіки та піклування щодо забезпечення побачень батька з донькою та чинить перешкоди. Сторонами справи самостійно не досягнуто згоди з питання способу та порядку виховання доньки.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 14.11.2016 позов задоволено частково та зобов'язано відповідачку не чинити перешкоди позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язано відповідачку надавати позивачу можливість участі у вихованні і спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі побачень кожної суботи без присутності матері по місцю проживання дитини або матері в м. Кам'янка Черкаської області.

Встановити позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі:

- визначення часу та днів його зустрічей з нею у другій та четвертій п'ятниці кожного місяця з 10 до 12 години по місцю перебування дитини в дошкільному навчальному закладі «Зірочка» в м. Кам'янка Черкаської області, не порушуючи режиму роботи закладу без присутності матері;

- проведення спільного відпочинку щорічно ІНФОРМАЦІЯ_4 у день народження батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності матері з можливістю відвідувати загальнодоступні місця, а якщо цей день не випадає на час перебування дитини в дошкільному навчальному закладі «Зірочка» в м. Кам'янка Черкаської області, за згодою двох сторін, по місцю проживання позивача;

- проведення спільного відпочинку щорічно ІНФОРМАЦІЯ_3 у день народження дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10 год. до 18 год. без присутності матері в м. Кам'янка Черкаської області з можливістю відвідувати загальнодоступні місця, а за згодою двох сторін - по місцю проживання позивача;

- проведення спільного відпочинку щорічно у святкові дні (Новий рік, Різдво, Восьме Березня, Великдень) з 12 год. до 19 год. без присутності матері в м. Кам'янка Черкаської області з можливістю відвідувати загальнодоступні місця, а за згодою двох сторін по місцю проживання позивача;

- проведення спільного відпочинку не більше 12 днів у літній період серпня місяця у санаторно-курортних закладах, інших місцях оздоровлення України за межами м. Кам'янка Черкаської області без присутності матері із її завчасним повідомленням про місце майбутнього відпочинку, а у випадку планування перебування у таких закладах за кордоном - тільки за згодою відповідачки.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визначення такого способу участі позивача у вихованні дитини - один раз на місяць позивач має право забирати доньку до місця свого проживання без присутності матері строком на 5 днів із забезпеченням відвідування дитиною приватного дитячого садка у будні дні, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин справи, просить рішення суду змінити, задовольнивши вказану позовну вимогу. В обґрунтування вказує на те, що такий спосіб спілкування позивача з донькою найбільш повно забезпечить їх спілкування, а також дасть змогу спілкуватися донці із членами сім'ї позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З цих підстав предметом апеляційного перегляду є рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визначення такого способу участі позивача у вихованні дитини - один раз на місяць позивач має право забирати доньку до місця свого проживання без присутності матері строком на 5 днів із забезпеченням відвідування дитиною приватного дитячого садка у будні дні.

Відмовляючи у задоволенні вказаної позовної вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що, враховуючи показання свідка-психолога, який працює з донькою сторін, постійні переїзди дитини до батька в іншу місцевість та зміна дитячого колективу можуть негативно позначитись на психологічному здоров'ї малолітньої дитини. Судом також враховано, що позивач проживає на значній відстані від основного місця проживання доньки, а тому часті залишення малолітньою дитиною свого постійного місця проживання можуть шкодити її відпочинку та порушувати її звичайний спосіб життя.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає, що встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для зміни якого колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_8, 2012 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 від 31.01.2012.

Шлюб між сторонами розірвано. Позивач проживає у цивільному шлюбі, а відповідачка уклала новий шлюб, від якого у неї є друга дитина.

Указані фактичні обставини сторонами не оспорюються.

Висновком органу опіки та піклування від 19.05.2015 №227/01/01-28 встановлено, що прийнятним буде визначити час спілкування батька і дитини з 10 до 12 год. в ДНЗ «Зірочка» та двічі на місяць у вихідні дні в присутності матері .

З висновку Кам'янської районної державної адміністрації Черкаської області, як органу опіки та піклування від 23.01.2017 року, викладеного під час розгляду даного спору судом апеляційної інтанції, вбачається, що рішення суду першої інстанції щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини ними підтримується, оскільки винесено згідно наданих ними раніше висновків та повністю відповідає інтересам дитини.

Як вірно вказано судом першої інстанції, відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

З наведених вище норм матеріального права вбачається, що право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права законодавчо закріплено. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування, вік дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з іншими членами сім'ї та родичами, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип прав та обов'язків інших членів сім'ї та родини та спілкування з дитиною може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Далі, колегія суддів враховує, що апелянт вказує про те, що йому необхідно забезпечити спілкування з дитиною шляхом надання права забирати доньку з м. Кам'янка Черкаської області до місця свого проживання у м. Світловодськ Кіровоградської області, що становить понад 100 км , без присутності матері строком на 5 днів із забезпеченням відвідування дитиною приватного дитячого садка у будні дні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що не можна говорити про те, що матиме місце спілкування саме апелянта з донькою, оскільки дитина перебуватиме в дитячому садку.

Далі, слід врахувати, що донька апелянта народилася 25.01.2012. Отже на момент розгляду даної справи апеляційним судом їй виповнилося 5 років . Колегія суддів вважає, що дитині такого віку буде складно почувати себе психологічно та фізично комфортно при частих змінах місця проживання та відвідуваного дошкільного навчального закладу, про що просить апелянт, що, безсумнівно, не сприятиме її гармонійному розвитку в комфортних та безпечних для здоров'я умовах .

При цьому, представник органу опіки та піклування висловлював в судовому засідання суду апеляційної інстанції свою думку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки суперечать інтересам п'ятирічної дитини, яка є замалою для частих переїздів на велику відстань з одного місця перебування на інше та часту зміну свого звичного оточення.

Колегія суддів при винесенні свого рішення виходить з того, що інтереси дитини превалюють над інтересами її батьків при визначенні порядку їх спілкування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Кам'янської районної державної адміністрації Черкаської області, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :