АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/441/17-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1155/К/17 ОСОБА_1
Категорія -48 (І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання особи членом сім'ї, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/3 частку в квартирі, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 рокувідмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання особи членом сім'ї, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/3 частку в квартирі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції, з постановленням нової про задоволення його заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що судом при постановлені ухвали не враховано, що відповідачі по справі здійснили крадіжку із спірної квартири, про що позивачем подано заяву до поліції про кримінальне правопорушення. Зауважує, що предметом спору є нерухоме та рухоме майно, та грошові кошти в значних розмірах, а в разі невжиття заходів забезпечення позову відносно позивача можливе відчуження відповідачами нерухомого та рухомого майна, що призведе до неможливості виконання рішення суду.

Позивач зауважує на тому, що його заява про забезпечення позову розглянута з порушенням норм ЦПК України в частині строків її розгляду.

Також апелянт в апеляційній скарзі посилається на мотиви, викладені ним в позовній заяві про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання особи членом сім'ї, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/3 частку в квартирі.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачі просять ухвалу суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану, на їх думку, апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, в провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання особи членом сім'ї, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/3 частку в квартирі.

Позивач просив суд забезпечити позов шляхом винесення заборони відповідачам, на час розгляду вказаної цивільної справи, чинити йому перешкоди у проживанні та користуванні квартирою 8 по пр. Гагаріна 49 у місті Кривий Ріг, одночасно поклавши обовязок та відповідальність за збереження вказаного нерухомого майна, окрім форс - мажорних обставин відповідно до Закону, оскільки на даний час з боку відповідачів відносно нього вживаються всі можливі дії щодо його незаконного виселення зі спірної квартири.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості заяви, та з того, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення це може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та позивачем не надано документів, які могли б свідчити хто є власником спірної квартири.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.5 статті 153 ЦПК України, про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначається вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 за №9, ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 за №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Так, оскаржувана ухвала містить мотиви, із яких суд (суддя) дійшов висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, а саме: позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення це може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, позивачем суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів того, що спірна квартира належить відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності, тобто особі, з якою позивач проживав разом та просить встановити факт проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідачами по справі здійснено крадіжку із спірної квартири, про що позивачем подано заяву до поліції про кримінальне правопорушення колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки спір між сторонами про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя судом першої інстанції не розглянуто.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що предметом спору є нерухоме та рухоме майно, та грошові кошти в значних розмірах, а в разі невжиття заходів забезпечення позову можливе відчуження відповідачами нерухомого та рухомого майна, що призведе до неможливості виконання рішення суду колегією суддів також не можуть бути прийняті до уваги, та не можуть бути підставою для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки матеріалами справи не встановлено належність спірної квартири відповідачу по справі ОСОБА_4, з якою у відповідача існує спір про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми процесуального права, має місце затягування розгляду його позову та порушення його конституційних прав не можуть бути підставою для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на мотиви, викладені ним в позовній заяві про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання особи членом сім'ї, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/3 частку в квартирі також не можуть бути підставою для задоволення його заяви про забезпечення позову, оскільки вказані мотиви мають бути враховані судом першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Крім того, ст. 152 ЦПК України не передбачено такий вид забезпечення позову як заборона особі, на час розгляду цивільної справи, не чинити перешкоди у проживанні та користуванні спірним майном,

Також, ст. 152 ЦПК України не передбачено покладення на сторону по справі обовязку та відповідальності за збереження нерухомого майна, а відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 152 ЦПК України на зберігання іншим особам, тобто не сторонам у цивільному позові, може бути передано річ, а не обєкт нерухомого майна, що є предметом спору.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, тому, на думку колегії суддів, необхідно апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції, на підставі п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312 ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: