Провадження №22ц/790/983/17 Головуючий 1 інст. - Грінчук О.П.
Справа № 642/7201/16-ц Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія : земельні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Швецової Л.А., Малінської С.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Ленінського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» про припинення правовідношення оренди земельної частки паю,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» про припинення правовідношення оренди земельної частки (паю ) повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Ленінського районного суду м. Харкова для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Повертаючи зазначену позовну заяву позивачу, суддя суду першої інстанції враховував, що відповідно до ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

Згідно з пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3 виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи, що земельна ділянка (пай) не знаходиться на території Холодногорського району м. Харкова, справа не підсудна Ленінському районному суду м. Харкова, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна (земельної ділянки), у зв'язку з чим суддя прийшов до висновку про повернення позовної заяви.

Проте з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не може.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що предметом спірних правовідносин є припинення відносин оренди земельної частки (паю).

Згідно зі ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) відносяться земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення і зміни призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні і морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на яких підлягають державній реєстрації.

Вiдповiдно до частини першої ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацiю речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Водночас земельна дiлянка - це частина земної поверхнi з установленими межами, певним мiсцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частини першi статей 79 та 79-1 Земельного кодексу України вiдповiдно).

На вiдмiну вiд земельної дiлянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, якi належали колективним сiльськогосподарським пiдприємствам, сiльськогосподарським кооперативам, сiльськогосподарським акцiонерним товариствам, розмiр якої визначений в умовних кадастрових гектарах. Мiсцезнаходження та межi такої земельної частки (паю) не визначенi.

Отже, земельна частка (пай) не є земельною дiлянкою та не вiдноситься до об'єктiв нерухомого майна, речовi права щодо яких пiдлягають державнiй реєстрацiї у порядку, визначеному нормами Закону України «Про державну реєстрацiю речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Предметом спору по вказаній справі є зобов'язальні відносини сторін щодо майнових прав та розгляд даної категорії справ не врегульовано правилами виключної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Стаття 109 ЦПК визначає підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, а стаття 114 ЦПК визначає правила виключної підсудності.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем по справі є товариство з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ», яке територіально знаходиться у Холодногорському районі м. Харкова, тому позов обґрунтовано подано до Ленінського районного суду м. Харкова.

Суд вказаним обставинам оцінки не надав, зміст позовної заяви та доданих до неї доказів належним чином не дослідив та помилково прийшов до висновку про повернення позовної заяви, чим порушив порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи для продовження розгляду задоволенню не підлягають, оскільки з матеріалів справи вбачається, що провадження у справі не відкривалось та цивільна справа взагалі не призначалась до судового розгляду.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про відсутність у суду першої інстанції достатніх підстав згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України для повернення позовної заяви позивачу. Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду - скасуванню, з направленням справи до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 304, п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді -