Провадження №2/748/170/17
Єдиний унікальний № 748/29/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.01.2017 р. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 15000 грн, завданої йому внаслідок таємного викрадення 14.02.2016 року, з приміщення колишнього автогаражу НОМЕР_1 ПСП «Слобожанщина Агро», розташованого у с. Жукотки Чернігівського району Чернігівської області, шестимісячної вівці породи «Романівська», вагою 40 кг.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14 лютого 2016 року близько 14 год. відповідачі за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, проникли до приміщення колишнього автогаражу НОМЕР_1 ПСП «Слобожанщина Агро», розташованого у с. Жукотки, Чернігівського району Чернігівської області, звідки таємно викрали шестимісячну вівцю породи «Романівська», вагою 40 кг, вартістю 2080 грн., яка належала позивачу і з місця події зникли. Згідно вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.09.2016 року відповідачів визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та відповідно засуджено. У ході досудового розслідування кримінального провадження завдану позивачу матеріальну шкоду, яку він оцінює у 10000 грн та моральну в сумі 5000 грн, не відшкодовано. Моральна шкода виражається в тому, що своїми діями відповідачі спричинили порушення його нормального життя і призвели до вимушених змін у житті. Він переживав страх за своє майно.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні з підстав та міркувань, які вказані у позовній заяві, крім того доповнив, що відповідачі у результаті нахабного вчинення злочину і викрадення однієї вівці забили ще трьох, які були вагітними, в результаті чого останні з інтервалом у кілька днів померли. Таким чином він втратив трьох вівць та п'ятеро ягнят, а також ним були витрачені кошти на лікування однієї вівці.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму 2800 грн, що складає вартість однієї вівці яку вони вкрали. Смерть інших овець вбулася зі спливом часу, а отже немає причинного зв'язку між їхніми діями і загибеллю даних овець.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не звились. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. ОСОБА_3 про причини неявки суд не повідомив, а ОСОБА_4 утримується в Чернігівському слідчому ізоляторі і у судове засідання доставлений не був, письмових пояснень не надав.

Допитаний під час судового засідання старший слідчий Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області Пантюх Ярослав Вікторович пояснив, що був слідчим в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження і слідством на момент виїзду та проведення огляду місця події було встановлено, що в покинутих гаражах утримується стадо овець потерпілого і від сараю до закинутого підвального приміщення йшов слід крові, де було виявлено шкіру та внутрішні органи однієї вівці. Ще одну бездиханну вівцю зі слідами крові на голові він бачив у ОСОБА_1 вдома, і зі слів останнього він привіз її додому щоб дорізати. Крім того, на додатковому допиті потерпілий повідомив, що коли він після крадіжки відкривав гараж, то була ще одна вівця яку хитало. Слідством ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було інкриміновано лише викрадення однієї вівці, а щодо забиття інших, то безпосередніх доказів вини відповідачів у слідства не було.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, з'ясувавши усі обставини справи, дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а відповідач заперечення на них, дослідивши матеріали кримінальної справи №748/1250/16-к за обвинуваченням ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Згідно вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2016 року відповідачів визнано винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання за те, що вони 14 лютого 2016 року близько 14 год. за попередньою змовою між собою, з приміщення колишнього автогаража НОМЕР_1 ПСП «Слобожанщина Агро», розташованого у с. Жукотки, Чернігівського району Чернігівської області, таємно викрали шестимісячну вівцю породи «Романівська», вагою 40 кг, вартістю 2080 грн. Позивач ОСОБА_1 у кримінальному провадженні приймав участь як потерпілий, цивільний позов по справі не заявлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року вирок Чернігівського районного суду від 30 вересня 2016 року щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 - змінено, в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання. У решті цей вирок суду першої інстанції залишено без змін. /кримінальне провадження №748/1250/16 а.с.145-149, 182-186/

Вирок суду про засудження ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 набрав законної сили, а згідно положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З цих підстав суд дійшов висновку, що відповідачі винні у таємному викраденні шестимісячної вівці породи «Романівська», вагою 40 кг. та спричиненні ОСОБА_1 матеріальної шкоди на загальну суму 2080 грн, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи. /кримінальне провадження №748/1250/16 а.с.76-77/

Акт від 17.02.2016 року складений завідуючим Пльохівською дільничною лікарнею ветеринарної медицини, головою сільської ради у присутності власника ОСОБА_1 свідчить, що 17.02.2016 року було проведено огляд вівці породи «Романівська». При клінічному огляді було виявлено два трупи загиблих ягнят. В зв'язку з тим, що тварина скинула ягнят, то було проведено лікування вівцематки на протязі 6 днів. /а.с.28/

Акт від 27.02.2016 року складений завідуючим Пльохівською дільничною лікарнею ветеринарної медицини, головою сільської ради у присутності власника ОСОБА_1 свідчить, що 27.02.2016 року загинула вівцематка в наслідок інтоксикації організму. В матці тварини виявлено 3 трупи замерлих ягнят. /а.с.27/

Суд рахує наведені вище акти не належними доказами, оскільки вони хоч і встановлюють наявність обставин, що обґрунтовують вимоги сторони позивача, але при цьому сторона позивача під час судового розгляду не надала доказів того, що є безпосередній причинний зв'язок між діями, які відповідачі вчинили 14.02.2016 року і смертю овець, які загинули 17.02.2016 та 27.02.2016 року та є в цьому вина саме ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2

У свою чергу, суд погоджується з заперечною позицією ОСОБА_2, яка узгоджується з показами свідка на стороні позивача ОСОБА_5, в тій частині, що злочинними діями відповідачів ОСОБА_1 було заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму саме 2080 грн, що було встановлено як під час досудового так і судового слідства у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Отже, оскільки судом достовірно встановлено, що завдяки неправомірним діям відповідачів була завдана майнова шкода (вартість таємно викраденої шестимісячної вівці породи «Романівська», вагою 40 кг) і між цими діями та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та вина ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, то останні повинні відшкодувати позивачу 2080 грн.

У свою чергу в матеріалах кримінального провадження мається розписка від 29.09.2016 року, з якої вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 отримав від відповідача ОСОБА_4 в рахунок відшкодування заподіяної шкоди 3000 грн. /а.с.136/

За таких підстав, досліджені у судовому засіданні докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування ОСОБА_1 завданої матеріальної шкоди.

Вирішуючи позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що він дійсно внаслідок втрати худоби зазнав моральних страждань, зумовлених порушенням його нормального життя і це змусило його докладати значних зусиль для його нормалізації.

Ураховуючи усі обставини справи, доводи і обґрунтованість позову, з урахуванням вимог розумності і справедливості, глибини душевних і моральних страждань позивача, суд вважає, що у відшкодування завданої моральної шкоди, з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, які є винуватцями у завданні шкоди, на користь позивача слід солідарно стягнути 1500 грн, яка на думку суду першої інстанції є достатньою грошовою компенсацією його моральних страждань.

Оскільки позивач, згідно Закону України «Про судовий збір», при подачі позовної заяви до суду, звільнений від сплати судового збору, то враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 640 грн підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави, що передбачено ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного й у відповідності із ст.ст.22-23, 1166-1167, 1177, 1190 ЦК України, керуючись ст.ст.10-11, 57, 61, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218, 293-294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 солідарно 1500 (одна тисяча п'ятсот гривень) грн, у відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн, по 213,33 грн, з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Криворученко Д.П.