Справа № 203/5843/12
УХВАЛА

17 лютого 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої- судді: ОСОБА_1, при секретарі- Микитюк І.С., за участю- представника Департаменту ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області скаргу Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листі №203/5843/12, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2016 року ПАТ «Західінкомбанк» звернувся до Вінницького районного суду зі скаргою на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листі №203/5843/12.

Подана скарга заявником обґрунтована тим, 13.08.2013 року Вінницький районний суд Вінницької області виніс рішення у цивільній справі за позовом ПАТ „Західінкомбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТзОВ „Амід-Альянс", третя особа - СТОВ „Комаргородське", про стягнення заборгованості за кредитним договором №0703/08-3 від 07.03.2008 року в розмірі 1233607,44 грн. та 650 000,00 доларів США.

27.03.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області видано виконавчий лист у справі № 203/5843/12 про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_5, який пред'явлений до виконання за місцезнаходженням боржника у Відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві. 23.06.2015 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві вищевказаний виконавчий лист було повернуто банку без виконання на підставі ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказує , в квітні 2016 року ПАТ „Західінкомбанк" знову пред'явив виконавчий лист до виконання у відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції м. Києві, проте постановою від 29.04.2016 року, банку відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ пред*явлено до органу державної виконавчої служби не за підвідомчістю виконання рішення, на підставі п.4 ч.1 ст.26 Закону України « про виконавче провадження», так як гривневий еквівалент суми стягнення становив- 17 601 213,44 грн.

Зазначає, що в травні 2016 року ПАТ „Західінкомбанк" пред'явив вищевказаний виконавчий лист до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, проте останнім постановою від 07.06.2016 року відмовлено у відкриті виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.26 Закону України „Про виконавче провадження", оскільки виконавчий лист пред'явлений не за підвідомчістю його виконання, так як сума, яка підлягала стягненню з боржника на момент винесення судового рішення, на виконання якого виданий цей виконавчий лист складала лише 6 429 663,44 грн.

17.06.2016 року ПАТ „Західінкомбанк" вдруге направив заяву №807-19 від 17.06.2016 року рекомендованим листом №93 до Департаменту ДВС МЮУ з проханням відкрити виконавче провадження для примусового виконання виконавчого листа від 27.03.2014 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5 в сумі 1 233 607,44 грн. та 650 000,00 доларів США, що станом на дату подачі заяви становить 16 237 000,00 грн. + 1 233 607,44 грн. = 17 470 607,44 грн. Вказана заява про відкриття виконавчого провадження отримана Департаментом ДВС 22.06.2016 року. Як вбачається із виконавчого листа з боржника стягується кредитна заборгованість по кредитному договору №0703/08-3 від 07.03.2008 року в розмірі: 1 233 607,44 грн. та 650 000,00 доларів США. Вказує, що суд визначив, що в боржника існує заборгованість в розмірі 650 000,00 доларів США, і прийняв рішення про стягнення заборгованості в доларах США, а не в гривнях. Станом на сьогоднішній день заборгованість перед ПАТ „Західінкомбанк" по кредитному договору №0703/08-3 від 07.03.2008 року не погашена.

Зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 21 Закону України « Про виконавче провадження» саме на Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобов*язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Тому вважає, що дії державного виконавця Онопрієнко І.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листі №203/5843/12,є протиправними, у звязку з чим , заявник вимушений звернутися до суду із даною скаргою.

Просить суд:

-визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, що полягали у винесенні постанови від 15.07.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №51663008;

- визнати протиправною та скасувати вказану постанову від 15.07.2016 р.;

-зобов'язати державного виконавця Онопрієнко І.В. прийняти до виконання виконавчий лист виданий Вінницьким районним суд Вінницьким 27.03.2014 року у справі №203/5843/12 про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5

Заявник Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Західінкомбанк ОСОБА_6 подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність , скаргу просив задовольнити з підстав зазначених у неї.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи- Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити у її задоволені , оскільки вважає , що дії державного виконавця Онопрієнко І.В. по винесенню постанови від 15.07.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №51663008 носили правомірний характер, в межах її повноважень, а винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження, відповідає вимогам ст. ст.21,23,п.4 ч.1 ст.26 Закону України « Про виконавче провадження», оскільки даний виконавчий лист предявлено не за підвідомчістю, так як сума яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_5 складає 6429663, 44 грн., що є меншою сумою ніж 10млн.грн.

Вислухавши пояснення ОСОБА_7П, вивчивши скаргу та додані до неї документи, суд вважає скаргу частково обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

З матеріалів цивільної справи , вбачається , що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.08.2013 року позов ПАТ Західінкомбанк задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТзОВ „Амід-Альянс" заборгованості за кредитним договором №0703/08-3 від 07.03.2008 року в розмірі 1233607,44 грн. та 650 000,00 доларів США. ( Т.1 а.с. 133-135).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24.09.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін ( Т.1 а.с.187-189 ).

На виконання судового рішення Вінницьким районним судом 27 березня 2014 року видано виконавчий лист ( Т.1 а.с.208).

Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягувачу відмовлено у відкритті провадження від 15.07.2016 року ВП № 51663008, на день набранням законної сили рішенням суду -26.08.2013 року , курс НБУ за 100 доларів США становив- 799,30 грн. Сума 650000 доларів США на дату набрання рішенням законної сили становило - 5195450 грн. За пред'явленим на виконання виконавчим документом боржником є фізична особа, сума що підлягає солідарному стягненню з боржника - ОСОБА_5 становить 1233607,44 грн. + 5195450,00 грн + 606,00 грн. = 6429663,44 грн., тобто менше 10 млн. грн. Вважає, що виконавчий документ пред'явлено не за підвідомчістю виконання рішення, так як відповідно до п.4 ч.1 ст. 26 Закону України « Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за підвідомчістю виконання рішення ( Т.1 а.с.205,205 зворотна сторона,206).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зазначене кореспондується із практикою Європейського суду з прав людини, який в п. 24 рішення у справі «Воротніков проти України» від 14.02.2008 року вказав, що «провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження, а тому виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці два провадження мають розглядатися як цілісний процес».

У п. 23 рішення ЄСПЛ в справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 року суд звернув увагу, що «виконання рішення є другим етапом судового провадження», а також, що «реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання».

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що згаданим рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитним договором та додатковою угодою як у гривні, так і в іноземній валюті без зазначення еквівалента в гривні.

Відповідно до положень 629 ЦК України , договір є обов*язковим для виконання сторонами.

Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 3.2.2 додаткового договору від 10.11.2008 року до кредитного договору №0703/08-3 від 07.03.2008 року, встановлено, що позичальник ТОРВ « Амід Альянс» зобов*язався повернути отримані кредитні кошти в доларах США ( Т.2 а.с.16)

Згідно до положень, викладених в ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до положень, викладених в ч.3 ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження" ( редакції закону на час виниклих правовідносин), вбачається, що разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої

служби.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що частина суми заборгованості в доларах США, в розмірі 650000 доларів США підлягає визначенню в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення погашення заборгованості, тобто на час виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

У звязку з чим, постанову про відмову у відкритті провадження від 15.07.2016 р. слід визнати протиправною та скасувати.

Відповідно до частин 1, 2статті 387 ЦПК України за результатами розгляду справи суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження » суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Аналогічні розяснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно якого, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

В звязку з вищезазначеним вимога заявника про зобов'язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 прийняти до виконання вищевказаний виконавчий лист підлягає відмові у задоволенні, оскільки це є виключно компетенцією державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листі №203/5843/12- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, що полягали у винесенні постанови від 15.07.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №51663008.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 15.07.2016 р. ВП № 51663008.

В решті вимог скарги- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: