Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/812/17 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
Є.У. № 318/2180/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Зубковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Камянсько-Дніпровська районна державна адміністрація Запорізької області, Служба у справах дітей Камянсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області про захист прав малолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що відповідачі, які являються бабою та дідом її малолітньої доньки ОСОБА_4, протягом девяти років ніякої участі у її вихованні і утриманні не приймають. Посилаючись на те, що таке байдуже ставлення відповідачів до малолітньої дитини завдає їй моральної шкоди, просила суд на підставі ст.ст.257, 266 СК України позбавити відповідачів права утримання від малолітньої ОСОБА_6 і стягнути 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року відкрито провадження у справі і призначено попереднє судове засідання на 6 жовтня 2016 року.

Відповідачі у попереднє судове засідання не зявилися, направили суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки повістки про виклик до суду отримали 4 жовтня 2016 року, а тому не мали можливості підготуватися до участі у розгляді справи.

6 жовтня 2016 року за результатами попереднього судового засідання справу призначено до судового розгляду на 13 жовтня 2016 року.

13 жовтня 2016 року судове засідання не відбулося у звязку з відсутністю судді.

27 жовтня 2016 року до суду надійшло клопотання відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про передачу справи до Новокаховського міського суду за підсудністю за місцем їх проживання.

Ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року клопотання відповідачів задоволено, справу передано на розгляд до Новокаховського міського суду Херсонської області.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, а тому передав справу на розгляд місцевого суду за місцем проживання відповідачів на підставі ч. 1 п. 2 ст. 116 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно вимог ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичних осіб пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленим законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 110 ЦПК України визначена підсудність справ за вибором позивача, зокрема, ч.3,6 цієї статті передбачена можливість предявлення позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, або шкоди, завданої майну позивача, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем завдання шкоди.

Право вибору між кількома судами, яким згідно закону підсудна справа, належить позивачеві (ч.14 ст.110 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 116 ЦПК України встановлено перелік випадків, коли суд передає справу на розгляд іншому суду:

1) якщо до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності;

3) після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

4) ліквідовано суд, який розглядав справу.

Таким чином, правила ст. 116 ЦПК України мають вичерпний перелік підстав передачі справи з одного суду до іншого та містять заборону передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 45 постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, незалежно від зміни обставин, що впливають на визначення підсудності справи, крім випадків, установлених ч. 1 цієї статті.

Якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - ст. 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову у цій справі являється позбавлення відповідачів права на утримання від малолітньої онуки і відшкодування моральної шкоди.

Підстави для відшкодування моральної шкоди у позовній заяві позивачем не визначені, правове обґрунтування вимог щодо морального відшкодування позовна заява не містить. Отже, передбачених законом підстав для висновку про те, що йдеться про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, або шкоди, завданої майну позивача, щодо якої ст.110 ч.3,6 ЦПК України підсудність визначається за вибором позивача, не має .

Постійним зареєстрованим місцем проживання відповідачів являється м. Нова Каховка, Херсонської області.

З матеріалів справи, зокрема, із журналів судового засідання від 10 листопада і 21 грудня 2016 року (а.с.55, 95), вбачається, що розгляд справи по суті судом першої інстанції не розпочинався, головуючий зміст заявлених вимог не доповідав, а тільки вирішував питання за заявленими сторонами клопотаннями, в тому числі і щодо передачі справи за підсудністю належному суду за місцем проживання відповідачів.

Зважаючи на те, що правила ст.110 ЦПК України на заявлені позовні вимоги не розповсюджуються, розгляд справи по суті не відбувався, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем правил підсудності і з дотриманням вимог ст.116 ЦПК України передав справу за підсудністю до суду першої інстанції за місцем проживання відповідачів.

Направлення позивачем на адресу апеляційного суду додаткової позовної заяви від 27 січня 2017 року, в якій позивач предявила нові вимоги до нового відповідача органу опіки і піклування, не є підставою для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали від 21 грудня 2016 року.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,312, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: