Справа № 219/853/17
Провадження № 2-о/219/129/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.04.2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою ОСОБА_1,

за участю заінтересованої особи - Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

про встановлення факту юридичного значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якій просить встановити факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу а саме те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 16 вересня 2016 року у період часу з 08 квітня 2008 року по 16 вересня 2016 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Вказує, що з ОСОБА_3 мешкали разом у належному їй на праві особистої власності будинку за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, м. Юнокомунарівськ, вул. Бажова, б. 60. 08 квітня 2008 року заявник зареєструвала свого цивільного чоловіка у своєму будинку за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, м. Юнокомунарівськ, вул. Бажова, б. 60, що підтверджується печаткою на сторінці 12 його паспорту, а також записом у домовій книзі. Заявник зареєстрована у вказаному будинку з 26 серпня 1981 року, з ОСОБА_2 мешкали однією сімєю на протязі більше ніж 10 років, вели сумісне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обовязки як подружжя. Зазначає, що була єдиною близькою родичкою для ОСОБА_2, дітей та інших родичів в нього не було, у шлюбі ні з ким він не перебував. 16 вересня 2016 року у віці 84 роки помер ОСОБА_2 у місті Єнакієве, м. Юнокомунарівськ Донецька область. У звязку з зазначеним заявник звернулась до суду про встановлення спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Представник позивача в судовому засіданні 27.02.2017 року позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Надалі 21.04.2017 року надала уточнення заяви про встановлення факту юридичного значення, якою просила встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; встановити факт смерті громадянина України - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 16 вересня 2016 року у віці 84 роки у місті Єнакієве, м. Юнокомунарівськ Донецька область Україна та в подальшому слухати справу за її відсутності.

Заінтересована особа Бахмутський міський відділ відділу державної реєстрації актів цивільного стану, у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно домової книги зареєстрованих та проживаючих громадян за адресою: буд. 60 по вул.. Бажова, м. Єнакієве, м. Юнокомунарівськ, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за вищезазначеною адресою з 08 квітня 2008 року (а.с.7,8; 40-44).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії ДНР №039985 від 25 жовтня 2016 року, ОСОБА_2, (російською мовою ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 16 вересня 2016 року у м. Єнакієве, м. Юнокомунарівськ Донецької області (а.с.10).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №839 від 17 вересня 2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 16 вересня 2016 року, причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз (а.с.11).

Згідно відповіді Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 03.02.2017 року №15.14-93/645 та повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 03 березня 2017 року за №9, реєстрації актового запису про шлюб від 03 березня 2017 року за №, в параметрах запиту маються відомості, щодо дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батько якого є - ОСОБА_2, мати ОСОБА_6. Також мається актовий запис про шлюб №113 від 12 травня 1956 року, складеного Єнакіївським міським відділом ДРАЦС відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_7. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_2 (а.с. 28-31).

Згідно відповіді Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 03.02.2017 року №15.14-93/646 та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 07 березня 2017 року за №8, реєстрації актового запису про шлюб від 06 березня 2017 року за №3, в параметрах запиту маються відомості, щодо актового запису про шлюб №337 від ІНФОРМАЦІЯ_4, складеного Виконкомом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієве відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Також мається актовий запис про розірвання шлюбу №113 від 11 лютого 1981 року, складеного Єнакіївським міським відділом ДРАЦС відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 32-35).

Згідно свідоцтва про смерть серії V-НО № 310619 ОСОБА_6, померла у віці 88 років, 01 лютого 1989 року в м. Юнокомунарівськ (а.с.50).

Згідно відповіді Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 05.04.2017 року №15.14-93/1025 та повних витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 05 квітня 2017 року за №2, актового запису про шлюб від 05 квітня 2017 року №8, маються наявні відомості, щодо актового запису № 3 від 16 липня 1997 року про смерть ОСОБА_5, складеного Виконавчим комітетом Курівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області; актового запису № 11 від 15 липня 1993 року про народження ОСОБА_10, батьком якої є ОСОБА_5, складеного Кінашівською сільською радою Галицького району Івано- Франківської області та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 8 від 05.04.2017р про шлюб гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_11; Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №2 від 05.04.2017р про народження ОСОБА_12(а.с.55-59).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 84557003 від 07 квітня 2017 року вбачається, що в параметрах запиту фізична особа, РНОКПП НОМЕР_1 відомості відсутні (а.с.60).

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ Регіонального сервісного центру в Донецькій області від 19 квітня 2017 року за №31/5-1639, за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, транспортні засоби не зареєстровано (а.с.64).

Згідно відповіді Територіального сервісного центру №1442 Регіонального сервісного центру МВС вв Донецькій області від 13 квітня 2017 року за №2297, за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, транспортні засоби не зареєстровано (а.с.65).

Допитаний при розгляді справи свідок сторони заявника, які перебувають в дружніх стосунках з заявницею, ОСОБА_13, підтвердив той факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 16 вересня 2016 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Приймаючи рішення суд виходить з наступного.

Згідно п.5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 3 Сімейного Кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Встановлення вказаного вище факту має юридичне значення для заявника, заінтересована особа доводи заяви визнає, тому суд прийшов до висновку про задоволення заяви та встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на день смерті ОСОБА_2 з метою реєстрації факту смерті останнього. У відповідності до пп.1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області м. Єнакієве, м. Юнокомунарівськ Донецької області району, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Єнакієве, м. Юнокомунарівськ Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Підпунктом «ґ» п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Крім того, відповідно п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Оцінюючи довідку про причину смерті, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває, і це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Листом начальника Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 (а.с.69), відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_14, оскільки предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначений наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2016 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024.

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується наданими заявником вказаними вище документами.

Ураховуючи зазначене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у судовому засіданні встановлений факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 в день 16 вересня 2016 року в м. Єнакієве, м. Юнокомунарівськ Донецької області, і цей факт підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі. Встановлення факту смерті необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті останнього, отримання свідоцтва про смерть та подальшого оформлення спадщини.

З огляду на викладене, керуючись статтями 10, 60, 212-215, 223, 234, 256, 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 -задовольнити.

Встановити фактспільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 16 вересня 2016 року.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 в день 16 вересня 2016 року в м. Єнакієве, м. Юнокомунарівськ Донецької області.

Допустите негайне виконання рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська