АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреність, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі ПН Дніпропетровського МНО ОСОБА_3Ю.) про визнання недійсною довіреність, мотивуючи тим, що у вересні 2012 року він звернуся до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, його позов було задоволено.

Вказував, що на теперішній час рішення суду від 12 жовтня 2012 року не виконано, так як на автомобіль, що належить йому на праві власності, за підробленим паспортом було видано і оформлено довіреність ПН Дніпропетровського МНО ОСОБА_3

Зазначав, що ПН ДМНО ОСОБА_3 зареєструвала нотаріальні дії за №2627, видала та посвідчила довіреність від 28 липня 2012 року на право розпоряджатись вантажним автомобілем, серійний номер 8993, номер державної реєстрації АМ 9544 АТ, MERSEDES-BENS 609 D, випуск 1984 року, білого кольору, тип фургон-С. Довіреність була видана у порядку передоручення на громадянина ОСОБА_4, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 він не знає і ніколи не бачив, довіреність на його імя не надавав, а при реєстрації нотаріальних дій відповідач умисно не перевіряла документи особи, яка надавала тимчасову посвідку громадянина України на прізвище ОСОБА_2, а він не був та не міг бути присутнім у м.Дніпропетровську, просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсною довіреність, видану ПН Дніпропетровського МНО ОСОБА_3 за реєстраційним номером 2627 від 28 липня 2012 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2012 року, яке чинне на даний час, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Витребувано в ОСОБА_5 автомобіль марки MERSEDES-BENZ моделі 609 D, типу фургон-С, 1984 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі 8993, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САК276583 від 03 грудня 2011 року, та передано ОСОБА_2 зазначений автомобіль та документи (а.с.4).

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2012 року обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 28 травня 2012 року скасував довіреність на імя ОСОБА_6 на право експлуатувати (без права розпоряджатися) названим автомобілем, але відповідач ОСОБА_6 залишив без реагування прохання позивача повернути йому автомобіль.

28 липня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено нотаріальну дію посвідчено довіреність на розпорядження автомобілем: автомобіль вантажний, серійний номер 8993, номер державної реєстрації АМ 9544 АТ; опис: MERSEDES-BENS 609 D, випуск 1984 року, білого кольору, тип фургон-С. Довіреність видана у порядку передоручення. Особа, яка видала довіреність: ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, будинок,50. Представник: ОСОБА_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Особа, яка видала довіреність у порядку передоручення: ОСОБА_4 Представник за довіреністю, виданою в порядку передоручення: ОСОБА_7

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заперечуючи проти законності довіреності, позивач порушує спір про право цивільне, тому навіть за умови доведення того факту, що нотаріус припустився порушення порядку вчинення такої нотаріальної дії, відповідачем за позовом може бути виключно набувач права власності, а не нотаріус.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно із п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо).

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу.

Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших субєктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір.

З наведеного можна зробити висновок, що нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення.

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсною нотаріально посвідченої довіреності, тобто оскаржив нотаріальний акт.

Колегія суддів наголошує на тому, що згідно з п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З оспорюваної довіреності вбачається, що її сторонами, окрім ОСОБА_2, який стверджує, що не надав довіреності, зокрема є ОСОБА_4, а отже у колегії суддів відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 предявлених саме до ПН Дніпропетровського МНО ОСОБА_3

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_8