ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6371/15-ц
Провадження № 2/362/67/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Орди О.О

при секретарях - Хоменко О.А., Кострубіцькій Т.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ "Універсал Банк»" звернулось до суду із вищевказаним позовом, в якому просить з урахуванням зменшених позовних вимог стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 06/ 2581к-07 від 30.07.2007 року в розмірі 101, 309, 47 дол. США, яка складається з заборгованості по відсотках -63 316,45 доларів США, заборгованості по пені 37 993,02 доларів США, та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що між позивачем та ОСОБА_1М 30 липня 2007 року було укладено кредитний договір № 06/ 2581к-07, відповідно до якого ОСОБА_1М отримала у ВАТ Банк Універсальний, кредит в сумі 195 000 доларів США строком до 29.07.2037 року зі сплатою 11,95 % річних за користування кредитом. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2012 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київськох області від 31 липня 2012 року позов ПАТ "Універсал Банк»" задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1М і ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк»" заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2007 року у розмірі 283 532,06 грн що еквівалентно 2264003, 51 грн, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1М і ОСОБА_2 відмовлено. Рішенням було стягнуто з відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, нараховані включно до 10.04.2012 року відсотки та пеню. Станом на день звернення ПАТ Універсал Банк із даним позовом заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення не виконано

Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві міститься застереження про розгляд справи за відсутності представника позивача в разі його неявки в засідання, позовні вимоги підтримуює. В письмових поясненнях які містяться в матеріалах справи представник зазначає, що в розрахунку заборгованості від 27 квітня 2016 року який було виконано станом на 25.08.2015 року, вказано період нарахування відсотків починаючи з 25.08.2012 року по 25.08.2015 року, до нарахованих відсотків застосовується загальна позовна давність в три роки, отже строк позовної давності по нарахуванню відсотків не пропущено. Що стосується пені, то згідно правової позиції ВСУ від 08 червня 2016 року у справі № 6-300цс15 стягнення неустойки (пені, штрафу)обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця) якого вона нараховується умежах строку позовної давності за останньою вимогою. Отже строк позовної давності по пені не прострочено, оскільки розрахунок виконано станом на 25.08.2015 року стягненню підлягає пеня за період з 25.08.2014 року по 25.08.2015 року.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, представник відповідача зазначив, що позов подано з пропущенням строку позовної давності, оскільки рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області про стягнення заборгованості набрало законної сили 30 липня 2012 року а банк звернувся з даним позовом тільки в вересні 2015 року. Крім того банком нарахована пеня з 2012 року тобто з пропуском спеціальних строків позовної давності в 1 рік. Також пред'явлено позов про стягнення заборгованості за договором кредиту яка вже стягнута на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2012 року, просили застосувати строк позовної давності. Представник пояснила,що останній черговий платіж згідно з розрахунком заборгованості сплачено 06.04.2011 року тобто термін виконання умов кредитного договору настав 25.05.2011 року, до дня сплати чергового платежу, тому право на подання позову у позивача виникло саме 25.05.2011 року а тому звернувшись в 2015 року банк подав позов як з пропущенням строку загальної позовної давності так і спеціальної.

Вислухавши відповідача та її представника, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство „Універсал Банк" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства „Універсал Банк". 30 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством „Універсал Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06-2581к-07, згідно якого позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти (кредит) у розмірі 195 000,00 дол. США, строком на 360 місяців з процентною ставкою 11,95 % річних, строком до 29 липня 2037 року.

Відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним Договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно даного Договору

Відповідно до п.10.3 кредитного договору №06-2581к-07 банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобовязаний повернути банку суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку зокрема якщо позичальник порушує термін платежів, що встановлені даним договором

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 31 липня 2012 року, позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2007 року у розмірі 283532 доларів 06 центів США, що еквівалентно 2264 003 грн. 51 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат, що підтверджується виконавчим листом виданим Васильківським міськрайонним судом Київської області 30.08.2012 року. Даним рішенням було стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 тіло кредиту, відсотки до 10.04.2012 року включно та пеню. Цей факт визнається сторонами а отже відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599, 601, 604, 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України, отже суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення процентів

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів пені за прострочення строків виконання зобовязань в сумі 37993,02 дол. США, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 10.1. Розділу 10 кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»).

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України 01.04.2015 року за результатом розгляду справи №3-29гс15, оскільки максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, а чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, позовна вимога щодо стягнення пені задоволенню не підлягає.

Оскільки в даному випадку пеня обчислена позивачем в доларах США, правові підстави для стягнення заявленої позивачем пені за прострочення строків виконання зобовязання відсутні.

Керуючись ст. ст., 526, 527 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я