Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2017 Справа №607/1430/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі: головуючого Грицака Р.М.
з участю секретаря Чех Ю.Ю.
представника позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
представників відповідачів Дяків О.Я., ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним свідоцтва про право власності та розпорядження органу приватизації, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним свідоцтва про право власності та розпорядження органу приватизації. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що в січні 2017 року йому стало відомо, що на підставі розпорядження №36871 Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 25.12.2003 року квартира АДРЕСА_1 була передана у спільну часткову власність йому ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в порядку приватизації та видано свідоцтво про право власності. Приватизація проведена згідно поданої ОСОБА_2 заяви на приватизацію від 06.03.2003 року, однак заяви про приватизацію зазначеної квартири він не писав а тому вважає, що приватизація проведена незаконно, а тому посилаючись на Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 25.12.2003 року та розпорядження №36871 від 25.12.2003 року Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити.
Представник відповідача Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації в судовому засіданні позовних вимог не визнав та суду пояснив, що приватизація квартири АДРЕСА_1 була здійснена на підставі документів поданих ОСОБА_2 та у відповідності з вимогами законодавства, позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала та суду пояснила, що в 2003 році приватизацією квартири АДРЕСА_1 вона займалася сама та заяву від 06.03.2003 року про передачу даної квартири у спільну часткову власність їй та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вона подала сама. ОСОБА_4 даної заяви не подавав та не підписував, підписи від всіх члені сім`ї здійснені нею.
Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позову визнав та не заперечив проти його задоволення.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав:
Згідно заяви поданої 06.03.2003 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» м. Тернопіль, ОСОБА_2 просить оформити передачу у спільну сумісну власність їй та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках.
Як вбачається з будинкової книги ОСОБА_4 в період з 27.02.1996 року по 16.04.2005 року був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , за даною адресою також був зареєстрований ОСОБА_5 в період з 27.04.1978р. по 30.05.2006р., ОСОБА_2 зареєстрована за даною адресою з 27.04.1978 року та по даний час.
Розпорядженням №36871 Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 25.12.2003 року квартира АДРЕСА_1 була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 згідно закону України «Про приватизацію житлового фонду».
25.12.2003 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження №36871 від 25.12.2003 року видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
31.12.2003 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .
Згідно довідки №380 від 06.04.2017 року, ОСОБА_4 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 в. с. Старичі Яворівського району Львівської області.
Як вбачається з витягу з послужного списку, ОСОБА_4 з 20.10.2001 року по 22.12.2004 року займав посаду командира гаубичного артилерійського дивізіону Західного ОК м. Тернопіль.
Згідно ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло.
За частиною 2 ст.8 зазначеного вище Закону, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках), здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті в гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири, будинку, кімнати в гуртожитку.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_4 в 2003 році перебував на військовій службі у військовій частині та з заявою до Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації про передачу йому у власність квартири АДРЕСА_1 не звертався.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що позивач ОСОБА_4 з заявою до Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації про передачу йому у власність квартири АДРЕСА_1 не звертався та письмової згоди на приватизацію за ним житла не давав, беручи до уваги визнання позову відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , суд вважає, що позовні вимоги про визнання приватизації квартири АДРЕСА_1 недійсною є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення, шляхом визнання недійсним Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 25.12.2003 року та розпорядження №36871 від 25.12.2003 року Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 25.12.2003 року та розпорядження №36871 від 25.12.2003 року Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.
Головуючий суддяР. М. Грицак