Справа № 639/3997/16-ц
№2/639/165/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Жовтневий районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року відкрито провадження у справі справу призначено до судового розгляду на 05 липня 2016 року на 16-00 годину.

У судове засідання сторони не зявились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Справа неодноразово призначалася в судові засідання, однак з підстав неявки позивача, розгляд справи відкладався неодноразово та призначався розгляд справи в судові засідання на 08.08.2016 року, 20.10.2016 року, 23.12.2016 року, 16.02.2016 року.

У зазначені судові засідання позивач не зявлялася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, або розгляд справи за її відсутності суду не надано.

На адресу позивача надсилались судові повістки про виклик до суду з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, які були повернуті до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Згідно відміток на поштових конвертах позивача було повідомлено про необхідність отримати поштову кореспонденцію, проте позивач не зявилася до поштового відділення, не повідомляла суд про місце свого проживання чи перебування.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справ, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

В силу ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, судом вживались всі заходи щодо вручення позивачу процесуальних документів, однак позивач не виконує належним чином свої процесуальні права та обовязки.

Через неодноразову неявку позивача у судові засідання порушуються передбачені ст. 157 ЦПК України строки розгляду цивільної справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28.10.1998 року та Круз проти Польщі від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є підстави для залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу без розгляду.

Залишення позову без розгляду, як це передбачено законом, а саме пунктом 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Суд розяснює позивачу, що відповідно ч.2 ст. 207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 , ч. 2 ст. 207 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги .

Суддя І.В. Іванова