Справа № 520/9644/16-ц
Провадження № 2/761/2148/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський»,третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнень остаточно просив суд розірвати договори банківського вкладу, укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський»: № 980-035-000242843 від 20.05.2016 р., № 980-035-000242803 від 20.05.2016 р., № 980-000242779 від 20.05.2016 р.; розірвати договори про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи, укладені ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський»: НОМЕР_1 та НОМЕР_2; стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 109 323 грн. 97 коп. за договорами банківського вкладу та обслуговування платіжних карток фізичної особи та судові витрати у розмірі 6 635,68 грн., які складаються з судового збору, проїзд на потязі, витрат на юридичні послуги, нотаріальні послуги. Свої вимоги мотивує тим, що 20.05.2016 р. ОСОБА_1 було укладено з ПАТ «Банк Михайлівський» договори банківського вкладу № 980-035-000242843 на суму 40 000,00 грн., № 980-035-000242803 на суму 25 000,00 грн., № 980-000242779 на суму 40 000,00 грн. Грошові кошти, які перебувають на рахунку позивача не були повернуті банком. У зв»язку із ліквідацією банку, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено позивачу суму у розмірі 14 790,97 грн., без пояснення коли будуть повернуті інші кошти та чи будуть повернуті взагалі. Зважаючи на викладене, беручи до уваги чинне законодавство України позивач і звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, просив задовольнити. Пояснив, що оскільки відповідач фактично має повноваження, що їх мала фінансова установа Фонд має повернути кошти. Погодився на ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача, третьої особи в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, третьої особи на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» було укладено наступні договори банківських вкладів: № 980-035-000242843 на суму 40 000,00 грн., № 980-035-000242803 на суму 25 000,00 грн., № 980-000242779 на суму 40 000,00 грн.

Також 20.05.2016 р. між сторонами було укладено договори про внесення змін до зазначених договорів банківських вкладів (депозитів), якими було змінено процентну ставку за угодами.

Строк дії договорів сторонами встановлено на рівні 14 днів, процентна ставка - 24,81% річних.

Як свідчать матеріали справи банком надано позивачу платіжні картки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на яких станом на 23.05.2016 р. перебували грошові кошти у розмірі 124 114,34 грн.

12.07.2016 р. правлінням НБУ було прийнято рішення № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».

12.07.2016 р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку».

20.07.2016 р. позивачем направлено в адресу ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» заяву про внесення до реєстру кредиторів.

Як свідчать матеріали справи і підтверджується матеріалами справи 12.11.2016 р. позивачу було виплачено кошти від ФГВФО згідно реєстру від 04.11.2016 р. сума у розмірі 3 714,34 грн.

Зважаючи на те, що сума у розмірі 103 323,37 грн. не була повернута позивачу, останній і звернувся до суду з даним позовом.

Кожна особа, відповідно до ст. 15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З іншого боку за приписами ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкодивідшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В судовому засіданні не заперечувалась сторонами та обставина, що грошові кошти, які перебувають на поточному рахунку позивача не повернуті стороною договору на вимогу клієнта, проте, спосіб обраний позивачем для захисту ствоїх прав не є в розумінні положень ст. 16 ЦК України неналежним, а також такий спосіб захисту не передбачений і спеціальним нормативно-правовим актом, положення якого мають застосовуватись до правовідносин сторін..

Слід зазначти, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб діє на підставі положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах - таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі за № 6-1123 цс16, постанова від 13.06.2016 р.

За положеннями ч.2,3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до приписів ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок виплати гарантованої суми передбачений ст.ст. 26,27,48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з якої вбачається, і це не заперечується представниками позивача, що такі виплати здійснюються після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників неплатоспроможного банку на підставі наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів переліку вкладників.

В судовому засіданні було отримано докази, що Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» включила позивача до такого переліку, проте відсутні відомості про прийняте рішення щодо розміру відшкодування.

За положеннями ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Зважаючи на те, що з дня введення тимчасової адміністрації, ліквідації банку призначення уповноваженої особи Фонду, дії останньої та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб регулюються спеціальним нормативно-правовим актом України підстави для задоволення вимог шляхом розірвання договорів та стягнення суми у розмірі 109 323,37 грн. не є можливим, оскільки суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88.212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 15,16,1058 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: