Справа № 149/1786/15-ц Провадження № 22-ц/772/1143/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_2 та його представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, за участю третіх осіб Управління Держпродспоживслужби у Хмільницькому районі, 9-тої державної пожежно-рятувальної частини 2-го ДПРЗ ГУ ДСНС України у Вінницькій області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про припинення дій, які порушують право, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони являються сусідами, відповідач ОСОБА_5, займається утриманням та подвірним забоєм свиней з подальшою реалізацією їх на ринку, порушує санітарі норми забою свиней, утримує тварин в сараї, який побудований з порушенням ДБН, розташований занадто близько до домоволодіння позивача, порушує протипожежні норми, оскільки користується джерелом відкритого вогню, порушує ветеринарні норми. Крім того, не дивлячись на те, що право на здійснення забою та посвідчення забійника має ОСОБА_5, фактично забій проводить ОСОБА_7, який такого права не має. В результаті такої діяльності, створено умови, що негативно впливають на стан здоровя позивача, який являється особою похилого віку, інвалідом та страждає на захворювання органів дихання, оскільки в домоволодінні позивача стоїть постійний сморід, особливо нестерпний влітку, відповідач змиває рідкі відходи прямо на вулицю, таким чином завдаючи шкоди довкіллю. Звернувшись до відповідача з питанням про врегулювання даних проблем, відповідач ображає його.

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із заявою в якій уточнив позовні вимоги та просив суд заборонити ОСОБА_5 утримувати свиней та проводити подвірний забій в господарській будівлі: навіс (позначений літ «Е» у Технічному паспорті), розташований на земельній ділянці в м. Хмільнику по вул. 18-ї армії, буд. 25-а та зобовязати ОСОБА_8 за власний рахунок знести господарську будівлю: навіс (позначений літ «Е» у Технічному паспорті), розташованому за вищевказаною адресою.

Справа неодноразово розглядалась судами різних інстанцій, останнім рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачі не порушують та дотримуються норм при здійсненні забою тварин, а тому позов є недоведеним.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, на підставі реєстраційного посвідчення КП ВООБТІ від 17 січня 2006 року на праві приватної власності належить 53/100 частини жилого будинку, розташованого в м. Хмільнику, Вінницької області по вул. 18-ї Армії, 31 (т.1 а.с.30).

Згідно довідки Хмільницької міської ради №949 від 09 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у належній частині будинковолодіння (т.1 а.с.32).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності з іншими особами належить земельна ділянка, на якій розташоване його домоволодіння (т.1 а.с.115-116).

Будинковолодіння в м. Хмільнику по вул. 18-ї Армії, 25А, та земельна ділянка за даною адресою належать ОСОБА_7, що вбачається з копії витягу про реєстрацію прав від 02 березня 2012 року (т.1 а.с.53), копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД № 374343 (т.1 а.с.61).

До складу будинку, господарських будівель і споруд входить житловий будинок, 2002 року побудови, тамбур і сіни, 2006 року, прибудова, сарай, навіс і убиральня, 2009 року, ганок 2010 року, ворота з хвірткою, 2011 року і огорожа (т.1 а.с.54-56). Вказане домоволодіння розташоване навпроти будинку ОСОБА_2

ОСОБА_5 являється фізичною особою-підприємцем з 01 березня 2011 року, вид діяльності 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчованим продуктами (т.1 а.с.50-51,77), є платником єдиного податку, податкова адреса м. Хмільник, вул. К. Лібкнехта, 9, що являється адресою домоволодіння ОСОБА_7 по вул. 18-ї Армії, 25-А, в м. Хмільнику зі сторони вул. К. ОСОБА_9 (т.1 а.с.52).

ОСОБА_5 20 жовтня 2014 року пройшла інструктаж по дотриманню «Правил подвірного забою тварин» і включена до списку забійників, яким надано право здійснення подвірного забою тварин (т.1 а.с.49,126).

В 2009 році ОСОБА_7 провів будівництво прибудови до житлового будинку та господарської будівлі зблокованою з даною прибудовою (т.1 а.с.167).

Згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації № ВН 9, в м. Хмільнику по вул. 18-ї Армії, 25-А, було прийнято в експлуатацію прибудову «Б», навіс «Е», сарай «В», убиральню «Є» (т.1 а.с.57-59).

Рішенням виконкому Хмільницької міської ради Вінницької області №11 від 18 січня 2012 року оформлено право приватної власності ОСОБА_7 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому (т.1 а.с.60).

ОСОБА_2 В Я. є людиною похилого віку та являється інвалідом третьої групи, перебуває на диспансерному обліку з приводу ряду хронічних захворювань, в тому числі дихальної системи з 06 серпня 2014 року по 15 серпня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Хмільницькій ЦРЛ» з приводу загострення хронічних хвороб дихальної системи (т.1 а.с.19-21).

З 2014 року ОСОБА_2 одноособово та разом з іншими особами неодноразово звертався в різні інстанції Хмільницьку міську раду, до Хмільницького міського голови, в Хмільницьку міжрайонну прокуратуру, санітарно-епідеміологічну службу, ініціював депутатські звернення з приводу порушення ОСОБА_5 законодавства щодо утримання, забою свиней (т.1 а.с.9-17, 24, 157, 158, 162).

Також як вбачається з матеріалів справи в 2015 році ОСОБА_5 зверталась до Хмільницької міської ради з приводу місця розташування вигрібної ями в домоволодінні ОСОБА_2 (т.1 а.с.154).

На підставі звернення ОСОБА_2 та іншої особи ОСОБА_10, розпорядженням Хмільницького міського голови від 29 липня 2014 року № 258-р було створено комісію (т.1 а.с.163), яка провела обстеження будинковолодіння 25-а по вул. 18-ї Армії та ОСОБА_9, 7/1 (т.1 а.с.164).

В результаті обстеження, комісією було складено акт, згідно якого було встановлено факт порушення норм п. 3.35 ДБН 360-92, через утримання ОСОБА_5 свиней у господарській будівлі, відстань якої до житлового будинку позивача становить близько 10 метрів, замість встановлених 15 метрів. Комісією було вирішено заборонити ОСОБА_5 утримувати свиней в зазначеній господарській споруді через порушення санітарних норм, доручено головному державному санітарному лікарю Хмільницького району перевірити факт утримання свиней після проходження місячного терміну, про що проінформувати міськвиконком. Рекомендовано ОСОБА_5 забій тварин проводити на договірних умовах на бойнях ( ТОВ «Ритон» та по вул. Жданова) (т.1 а.с.10).

З акту комісії, створеної відповідно до розпорядження міського голови № 227-р від 08 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 порушено п. 3.26 ДБН «Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо місця розташування вигрібних ям і їх обслуговування (т.1 а.с.155-156).

З листів головного державного інспектора ветеринарної медицини Хмільницького району №20 від 27 березня 2015 року, №973 від 06 серпня 2014 року, 26 серпня 2015 року №133, встановлено дотримання ОСОБА_5 ветеринарно-санітарних норм забою та первинної обробки тварин, утилізації відходів їх забою, охорони довкілля та запобігання розповсюдження збудників хвороб серед тварин та людей при здійсненні подвірного забою (т.1 а.с.18, 159, 166).

З висновку Головного управління Держпродспоживслужби у Хмільницькому районі від 22.06.2016 року № 302 щодо дотримання гр. ОСОБА_5 встановлених ветеринарно-санітарних норм забою та первинної переробки тварин, утилізації відходів їх забою, охорони довкілля та запобігання розповсюдження збудників хвороб серед тварин та людей при здійсненні подвірного забою, вбачається, що на законодавчому рівні подвірний забій на даний час при обсягах до 3 голів в день дозволений. Частиною 2 ст.34. Закону України ««Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» реалізація туш тварин на агропродовольчих ринках також дозволена. Ветеринарно-санітарні вимоги при подвірному забої та первинна переробка туш витримуються. Утилізація відходів забою (кров, вміст кишечника) здійснюється власником в вигрібну яму (т.2 а.с.123).

Згідно з висновком Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області від 20 серпня 2015 року №1002-13-1016 встановлено, що ОСОБА_7 у 2009 році провів будівництво прибудови до житлового будинку та господарської будівлі зблокованої з даною прибудовою на приватній садибній ділянці №25а по вул. 18-ї Армії у м. Хмільнику (а. с. 167). Дані будівлі та споруди введені в експлуатацію та на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Вінницької області за № ВН9 від 28 листопада 2011 року.

З листа Хмільницького районного сектору ГУДСНС України у Вінницькій області від 07.04.2017 року №201 вбачається, що ОСОБА_5 користується відкритим вогнем в господарській будівлі.

З листа Хмільницького МВ № 9348 від 15 серпня 2014 року вбачається, що в діях ОСОБА_5 відсутні ознаки кримінального правопорушення щодо забою свиней (т.1 а.с.160, 161).

Згідно даних, наданих Хмільницьким МВ 07 вересня 2015 року, відносно ОСОБА_5 складено адміністративний протокол за ч.1 ст.182 КУпАП (порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях) по факту здійснення забою свиней 19 серпня 2015 року о 05 год. 30 хв. (т.1 а.с.209-215).

Однак, матеріали справи не містять постанову про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Статтею 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» передбачено, що громадяни при проектуванні, розміщенні, будівництві та реконструкції споруд будь-якого призначення, зобовязані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Згідно п. 3.35 ДБН 360-92 Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень, сараї для домашньої худоби треба розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм поодинокі або подвійні не менше 15 м.

Пунктом 3.30 ДБН 360-92 спорудження надвірних господарських будівель по лінії забудови вулиць і проїздів забороняється, їх треба зводити у глибині садиби з дотриманням санітарних і протипожежних вимог.

З вимог п. 3.26 ДБН 360-92, вбачається, що відповідно до санітарних вимог очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору, не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі сусідніх садиб.

Пунктом 1.18 Розділу ІІІ. Загальних вимог пожежної безпеки до утримання територій, будинків, приміщень, споруд, евакуаційних шляхів і виходів «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року №1417, передбачено, що розводити багаття, користуватися відкритим вогнем на відстані менше 30 м від будівель та споруд, викидати незагашене вугілля забороняється. В окремих випадках для приготування їжі на відкритому вогні дозволяється зменшувати ці відстані до 5 м за умови наявності спеціально обладнаного вогнища та вигородження місця застосування відкритого вогню негорючими конструкціями (екранами) на максимальну висоту можливого полумя. В усіх випадках забороняється залишати без догляду джерела відкритого вогню.

Відповідно до пункту 11.4. Розділу VI. Основних вимог пожежної безпеки до об»єктів різного функціонального призначення «Правил пожежної безпеки в Україні» передбачено, що під час використання для побутових потреб балонів для транспортування, зберігання і використання стиснених і зріджених газів потрібно дотримуватися вимог НПАОП 0.00-1.20-98.

З огляду на наведені норми та досліджені у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача є доведеними в частині на порушення відповідачем санітарних норм, визначених п. 3.26, 3.30, 3.35. 3.35 ДБН 360-92 Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень, ст. 15 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» при утриманні, забою свиней, що призводить до того, що в домоволодінні позивача, особливо в літню пору, стоїть неприємний запах, чути крики тварин при забої, звуки життєдіяльності тварин, обробки тварин після забою, користування відкритим вогнем на відстані менше 30 м від будівель та споруд, що являється порушенням прав позивача, визначених ст. 50 Конституції України, ст. 293 ЦК України та порушенням правил добросусідства. Зазначені обставини також підтвердили свідки, які були допитані в суді першої інстанції.

За таких обставин рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, щодо заборони ОСОБА_5 утримання та подвірного забою свиней в господарській будівлі, а саме навісі літ. «Е» підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення вимог у цій частині.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Позивач також просив суд зобовязати ОСОБА_8 за власний рахунок знести господарську будівлю: навіс (позначений літ «Е» у Технічному паспорті), розташованому за вищевказаною адресою.

Однак, як вбачається з матеріалів справи питання про скасування рішення виконкому Хмільницької міської ради Вінницької області №11 від 18 січня 2012 року в частині оформлення права приватної власності ОСОБА_7 на навіс літ. «Е» та визнання недійсною в цій частині декларації про готовність обєкта до експлуатації № ВН 9 від 28.11.2011 року не ставилось, тобто таке рішення виконкому, декларація на підставі яких було оформлено право приватної власності за відповідачем ОСОБА_7 в частині на навіс літ. «Е» є чинними та ніким не скасовані, а тому відсутні правові підстави для зобов»язання ОСОБА_7 знести зазначену господарську будівлю, яка знаходиться на його земельній ділянці.

Зокрема, позивач зазначає, що навіс літ. «Е» побудований з порушенням ДБН, а саме на відстані приблизно 10 метрів, замість встановлених 15 метрів, однак не надав суду достовірних доказів, яким чином саме зазначена господарська споруда порушує його права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи також норми ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2, решту судових витрат залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог, щодо заборони ОСОБА_5 утримання та подвірного забою свиней в господарській будівлі, а саме навісі літ. «Е» скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_5 утримання та подвірний забій свиней в господарській будівлі, а саме в навісі, позначений літерою «Е» у технічному паспорті на садибний житловий будинок №25А по вул. 18 Армії в м. Хмільник, Вінницької області, розташованому на земельній ділянці за адресою: вул. 18 Армії, буд. 25А, м. Хмільник, Вінницька область.

Стягнути з ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, судові витрати в розмірі 243,60 грн. Решту судових витрат залишити за позивачем.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис ОСОБА_11

Судді: підписи ОСОБА_12

ОСОБА_13

Згідно з оригіналом: ОСОБА_11