Категорія 23Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Луценка В.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника апелянта, позивача Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Гамма» ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого

підприємства «Гамма» до ОСОБА_4

про визнання дійсним договору оренди транспортного засобу,

за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Гамма» Третяка Олександра Івановича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

01 листопада 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство ( далі - ТОВ НВП ) «Гамма» звернулося у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_4 про визнання дій-сним договору оренди транспортного засобу. Вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 01 січня 2014 року у простій письмовій формі був укладений договір оренди легкового автомобіля ВАЗ 2123 Chevrolet-Niva, реєстраційний номер НОМЕР_1. Даний автомобіль був потрібен позивачеві для здійснення госпо-дарської діяльності, у зв'язку з чим сторонами усно погоджено посвідчення в подальшому договору у нотаріальному порядку при наявності у відповідача для цього вільного часу. Незважаючи на неодноразові вимоги ТОВ НВП «Гамма», відповідач досі не забезпечив нотаріального посвідчення договору оренди, по-силаючись на брак часу. Сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, які виконуються обома сторонами, автомобіль переданий у користу-вання позивачеві, останнім сплачуються орендні платежі. За таких обставин, посилаючись на положення ч. 2 ст. 220 ЦК України, позивач просив суд визна-ти дійсним договір оренди легкового автомобіля від 01 січня 2014 року з мо-менту його укладення ( а. с. 2-3 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено ( а. с. 81-84 ).

Не погоджуючись з ухваленим 11 січня 2017 року рішенням у справі дирек-тор ТОВ НВП «Гамма» Третяк О.І. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позо-ву в повному обсязі. Апелянт вважає оскаржуване рішення суду таким, що не відповідає вимогам законності й обгрунтованості, фактичним обставинам спра-ви, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права ( а. с. 88-90 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представни-ка апелянта ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на-явні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно з нормами статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтвер-джуються, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин-ства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'я-сування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить авто-мобіль ВАЗ 2123 Chevrolet-Niva, легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, сірого кольору, що підтверджується свідоц-твом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08 квітня 2005 року ( а. с. 70, 77 ). 01 січня 2014 року ОСОБА_4 та ТОВ НВП «Гамма» уклали договір оренди легкового автомобіля, відповідно до умов якого орендо-давець ( відповідач ) передає орендарю ( позивачу ) в тимчасове користування вищезазначений транспортний засіб, а орендар приймає його в тимчасове кори-стування та сплачує орендодавцю орендну плату, визначивши строк оренди до 31 грудня 2017 року. Відповідно до пункту 5.1 договору розмір орендної плати складає 10 гривень за один місяць, згідно з пунктом 5.3 договору впродовж п'я-ти робочих днів місяця наступного за звітним орендар надає орендодавцю акт приймання-передачі наданих орендних послуг, який є підставою для оплати та-ких послуг ( а. с. 6-8 ).

На виконання умов договору оренди легкового автомобіля сторонами 01 січня 2014 року підписано акт приймання-передачі автомобіля. З наданих пози-вачем актів про надання послуг оренди легкового автомобіля за період з січня 2014 року по вересень 2016 року, відомостей на виплату грошей та видаткових касових ордерів слідує, що сторонами щомісячно складалися акти про надання послуг оренди легкового автомобіля та позивачем здійснювалася оплата відпо-відачу за оренду автомобіля ( а. с. 10-51).

14 квітня 2014 року, 20 травня 2015 року та 14 квітня 2016 року позивачем вручено відповідачу вимоги, якими позивач просив ОСОБА_4 звернутися до нотаріуса Бортнік Я.А., надати на її вимогу всі документи, необхідні для но-таріального посвідчення договору оренди автомобіля. Однак наведені вимоги відповідачем залишені без виконання ( а. с. 52-54 ).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений сторонами 01 січня 2014 року договір оренди легкового автомобіля нотаріально не посвідчений, тому в силу положень статей 215, 220 ЦК України він є нікчемним. Визнати його дійсним відповідно до частини другої статті 220 ЦК України не можна, оскільки сама лише сукупність умов, визначених даною правовою нормою, не є достатньою підставою для ухвалення судом відповідно-го рішення; встановленню підлягає дотримання й інших вимог, додержання яких є умовою чинності правочину, а задовольняючи такий позов суд фактично перебрав би на себе функції нотаріуса. Окрім того, судом не встановлена на да-ний час втрата можливості сторонам посвідчити договір оренди легкового авто-мобіля від 01 квітня 2014 року в нотаріальному порядку, відповідач взагалі є за-інтересованим для продовження співпраці з ТОВ НВП «Гамма».

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апелянт зазначає, що висновок суду про неможливість визнання дійсним договору оренди автомобіля є хиб-ним, оскільки законом надається можливість визнання дійсним навіть нікчем-ного правочину. Всі обставини, на думку апелянта, в даному випадку мають оцінюватися як такі, що вказують на обґрунтованість позовних вимог. Апелянт стверджує, що позивачем викладені усі обставини та подані усі докази, що да-ють підстави стверджувати про втрату можливості нотаріально посвідчити до-говір оренди легкового автомобіля, однак суд першої інстанції під час оцінки доказів таку позицію позивача не врахував, що порушує права останнього, на-дані йому частиною другою статті 220 ЦК України.

З такими доводами апеляційної скарги погодитися не можна.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 303 ЦПК України та роз'яснень, ви-кладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апе-ляційному порядку», перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предме-та доказування; чи підтверджені обставини ( факти ), якими мотивовано рішен-ня, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосова-но норми матеріального й процесуального права, досліджувати докази, які су-дом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, непо-дання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Розглядом даної справи в апеляційному порядку колегією суддів встановле-но, що оскаржуване судове рішення є правильним, вмотивованим, таким, що відповідає нормам чинного законодавства України. Апелянт не наводить у сво-їй скарзі належних і допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні суду від 11 січня 2017 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої ін-станції в тій частині, що у даній справі відсутня наявність обставин, з якими за-кон пов'язує можливість визнати укладений між сторонами правочин дійсним. Сторонами у справі в дійсності визнається факт укладення договору оренди легкового автомобіля, виконання ними його умов, однак в розумінні частини другої статті 220 ЦК України цього недостатньо для визнання судом договору дійсним, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

У пункті 13 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практи-ку розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів, що при розгляді таких справ су-ди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному по-свідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухили-лася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає ін-ших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнаний дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Позивачем не було доведено у суді жодними належними доказами того фак-ту, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного догово-ру. Не доведена позивачем також наявність домовленості з відповідачем про день, час та місце нотаріального посвідчення договору, а отже не доведено й її невиконання. В той же час вказівка ТОВ НВП «Гамма» у вимогах від 14 квітня 2014 року, 20 травня 2015 року та 14 квітня 2016 року про необхідність відпові-дачу з'явитися до визначеного конкретного нотаріуса не може розцінюватися як двостороннє погодження, а відсутність можливості у ОСОБА_4 з'яви-тися до нотаріуса через брак часу не свідчить про його умисне ухилення від нотаріального посвідчення договору.

Слід також зауважити, що рішення суду не може мати компенсаторне зна-чення в інтересах позивача. Укладаючи договір, сторони правочину мали б по-годити усі свої дії для вчинення правочину, який не суперечитиме вимогам за-кону, та виключити усі обставини, що є передумовою його недійсності, нікчем-ності.

За викладених обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не помилився у визначенні правовідносини, що склалися між сторонами у справі, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини; суд не порушив норм процесуального права.

Частина третя статті 10, частини 1, 2 статті 11 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на під-ставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю на-уково-виробничого підприємства «Гамма» Третяка Олександра Івановича від-хилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 ро-ку залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: