Справа № 357/8637/16-ц
УХВАЛА

15 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дмитренко А. М.

при секретарі Боженко Т. В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 Лук»янівни до Білоцерківської міської ради Київської області про визнання незаконним рішення та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом 08.08.2016 року мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківської міської ради № 175-11-VII від 26.05.2016 року їм було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в місті Білій Церкві по провулку Яровий,28 площею 0,1200 га відповідно до пункту 3 ст.123 ЗК України. Вважаючи рішення органу місцевого самоврядування таким, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує права позивачів, вони просять суд визнати незаконним вказане вище рішення Білоцерківської міської ради в частині відмови їм в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в місті Біла Церква по провулку Яровий,28 площею 0,1200 га; визнати за ними право на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га у власність для ведення садівництва; запобігти вчиненню дій, що можуть повторно порушити їхнє право або створюють небезпеку повторного порушення їхніх прав на землю шляхом зобов»язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в місті Біла Церква по провулку Яровий,28 площею 0,1200 га.

За ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Подрєзової Г.О. від 31.08.2016 року було відкрито провадження по справі і справа розглядалася в суді в порядку цивільного судочинства.

Згідно розпорядження № 15 від 11.01.2017 року, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ, так як у судді 26.12.2016 року закінчилися повноваження в зв'язку з досягненням 65-річного віку, матеріали справи перерозподілили на суддю Білоцерківського міськрайонного суду А.М. Дмитренко, ухвалою якої від 12.01.2017 року прийнято дану справу до провадження.

В судовому засідання представник відповідача звернувся з письмовим клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач ОСОБА_1, представники позивачів щодо задоволення клопотання заперечують, вважають, що такий спір незалежно від участі у ньому суб'єкта владних повноважень, має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Вислухавши думку осіб, які приймають участь у розгляді справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

За ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною другою статті 4 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС розтлумачив, що поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

В даному випадку вимоги позивачів стосуються перевірки правомірності відмови відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва.

З обставин справи не вбачається, що спірну земельну ділянку було передано іншій особі, з якою у позивачів виник спір, або що при вирішенні цієї справи порушуються права третіх осіб.

Окрім того, становище, яке існувало до видання оспорюваного акта, може бути відновлено застосуванням такого способу захисту порушеного права, як визнання незаконним (недійсним) акта суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки, відмовляючи позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, відповідач здійснював владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Саме такі правові висновки були зроблені Верховним Судом України в постанові від 13.07.2016 року по справі за позовом фізичної особи до органу місцевого самоврядування про визнання протиправною відмови відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

Отже, враховуючи вищенаведене, при розмежуванні юрисдикції судів по земельних спорах необхідно виходити з того, що в порядку цивільного судочинства мають розглядатися спори з тих питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею, у яких однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень.

Такі розяснення надані в п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

На це неодноразово вказував Верховний Суд України у постановах № 816/4339/14 від 25.05.2016 року, № 815/6901/14 від 25.10.2016 року, № 1716/3939/2012 від 26.10.2016 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При зверненні до суду з даним позовом позивачами було сплачено судовий збір.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

А тому враховуючи все наведене та керуючись ст.ст.2,3,4.17 КАС України, рішенням Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року N 10-рп/2010, ст. ст.15, 205 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 Лук»янівни до Білоцерківської міської ради Київської області про визнання незаконним рішення та зобов»язання вчинити певні дії закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

Суддя ОСОБА_3