Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/6885/16Головуючий у 1-й інстанції Скользнєва Н.Г.
Пр. № 22-ц/778/1611/17Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, погодженого з виконуючим обовязки начальника Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4, про обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу, заінтересовані особи: стягувач ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», боржник: ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року державний виконавець звернувся до суду першої інстанції із вищезазначеним поданням, в якому просив обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН 249511197_) - без вилучення паспортного документу.

В обґрунтування свого подання державний виконавець зазначав, що на виконанні у Олександрівського ВДВС м Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 52073307 з примусового виконання виконавчого листа №2610/207929/12 від 16.01.2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 600000,00 грн. 02 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом. Боржник ОСОБА_2 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, у звязку з чим загальна заборгованість не погашена. У звязку з невиконанням боржником виконавчого документа у добровільному порядку, державним виконавцем здійснюються заходи з виявлення майна боржника та його подальшої реалізації, але не має можливості провести виконавчі дії у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року (а.с. 23-25) подання старшого державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 задоволено.

Обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН 249511197_) - без вилучення паспортного документу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) (а.с.58-59) у своїй апеляційній скарзі просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с.84) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.114).

У судове засідання 27 квітня 2017 року повідомлені апеляційним судом належним чином про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 133-135) всі особи, які беруть участь у справі, окрім представника ОСОБА_2 за довіреністю (а.с. 134) ОСОБА_6, не зявились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладання розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6, якій у тому числі на запитання колегії суддів апеляційного суду зазначав, що ОСОБА_2 ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року про виправлення по-батькові боржника у рішенні суду у справі №2610/207929/12 не оскаржував в апеляційному порядку, дані про її скасування у нього відсутні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Встановлено, що суддя суду першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду боржника у виконавчому провадженні у цій справі, керувався ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та виходив із обґрунтованості та доведеності подання державного виконавця, наявності факту ухилення боржника ОСОБА_5 (ІПН 249511197_), ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Так, в силу вимог ст. 377 -1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця (ч.1); суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця… (ч.2).

Однак, встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 377-1 ч. 2 ЦПК України розглядав вищезазначене подання державного виконавця у цій справі за відсутністю державного виконавця (довідка а.с. 22).

Крім того, у порушення вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному зясуванню обставин цієї справи.

Так, суд першої інстанції взагалі не звернув належної уваги на те, що у вищезазначеному поданні державного виконавця у ВП № 52073307 та документах, доданих до нього містяться суперечності в особистих даних боржника, зокрема: в його РНОКПП у поданні державного виконавця і постанові про відкриття виконавчого провадження (РНОКПП 249511197_ а.с. 2?4, 6) та довідках відносно майна боржника (а.с. 8, 9, 11,12- 13, РНОКПП НОМЕР_1), тобто у поданні державного виконавця та у постанові про відкриття виконавчого провадження упущено одну цифру з цього номеру боржника «9».

Крім того, у матеріали подання державного виконавця державним виконавцем взагалі не додано копії виконавчого документу - виконавчого листа №2610/20729/12, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 16.01.2014 року, якій виконувався державним виконавцем у примусовому порядку у даному виконавчому провадженні.

При цьому, як вбачається із матеріалів апеляційної скарги, у Шевченківському районному суді м. Києва у справі ЄУН № 2610/20729/12, в якій був виданий вищезазначений виконавчий лист, приймав участь, як відповідач, саме ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), саме з останнього за відповідним кредитним договором на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягувалась відповідна заборгованість, саме із ним ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладався відповідний договір поруки (а.с. 51-55).

Однак, у подальшому чомусь за клопотанням представника Банку Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою від 14 жовтня 2013 року (а.с. 56-57) виправив описку, зазначивши у рішенні правильним по-батькові боржника «ОСОБА_5 (і.н. НОМЕР_1) замість неправильного «ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1).

Належні, допустимі докази того, що вищезазначена ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року (а.с. 56-57) скасована, у матеріалах цієї справи відсутні.

Хоча особою в України з і.н. НОМЕР_1 є лише ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Львів (а.с. 58-59).

Підтвердженням тому, що саме ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) має бути боржником у виконавчому провадженні № 52073307, в якому державним виконавцем було подано вищезазначене подання у цій справі, є постанова державного виконавця УДС ГУЮ у Львівській області від 15.06.2015 року (а.с.60), якою ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» вже повертався вищезазначений виконавчий лист №2610/20729/12, та в якій зазначено чітко, що боржником є саме ОСОБА_2.

На підставі вищезазначеної оскаржуємої ухвали суду першої інстанції 11 березня 2017 року прикордонною службою рішенням від 11 березня 2017 року (а.с. 81-82) саме ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) (без зазначення по-батькові), ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕА № 772992 (а.с. 81-83), було відмовлено у праві перетинання кордону України, чим порушено його права, як особи, яка не брала участі у цій справі.

При вищевикладених обставинах, встановлено, що вищезазначене подання державного виконавця у цій справі було подано до суду відносно фізичної особи боржника, якого в природі взагалі не існує, а суд першої інстанції його безпідставно задовольнив, встановивши, що ця особа ще й ухиляється від виконання зобовязань за рішенням суду, зокрема виконавчого листа №2610/20729/12.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати вищезазначене подання державного виконавця на теперішній час по суті, а тому доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

Таким чином, доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах, зокрема наданих ОСОБА_2 до його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі в силу вимог ст. 303 ч. 2 ЦПК України, на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2

Встановлено, що суд першої інстанції допустив вищезазначені порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення ним ухвали, яка не відповідає вимогам законності та обґрунтованості та в силу вимог ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України підлягає скасуванню апеляційним судом з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також встановлено, що ОСОБА_2 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 320,00 грн. (а.с.36а).

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року у цій справі скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_7ОСОБА_8