Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

за участю сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників сторін: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_7 Позивач з ОСОБА_9 в шлюбі не перебувала. З 17 червня 1989 року ОСОБА_9 перебував в шлюбі з ОСОБА_2 Позивач знала, що ОСОБА_9 мав свою сімю, в якій росте неповнолітня дитина, тому ОСОБА_1 не хотіла її руйнувати. З ОСОБА_8 позивач не спілкувалась, не підтримувала відносини, тому їй не було відомо про його смерть. У звязку з достроковим виходом на роботу в Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, в червні 2015 року,позивач почала займатися оформленням дитини ОСОБА_9 в дитячий садок. При заповненні анкети щодо батьків та місця їх проживання скористалась загальною базою пенсіонерів, для визначення місця проживання ОСОБА_9 В даній базі побачила, що останній помер 02 жовтня 2013 року. У звязку з вищевказаним, позивач не могла раніше звернутись до нотаріуса із заявою в інтересах доньки про прийняття спадщини за законом після смерті її батька. Звернувшись 28 липня 2015 року до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з запитом про надання інформації, позивач отримала інформаційну довідку, з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_8 квартира за адресою м. Рівне, вул. Кіквідзе (Небесної сотні), 12, кв. 36 придбана ним під час шлюбу з ОСОБА_2 зареєстрована за відповідачем, а квартира за адресою м. Рівне, вул. Кіквідзе (Небесної сотні),12,кв.48 зареєстрована за відповідачем та її донькою на підставі свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить визначити за ОСОБА_8 на момент смерті (помер 02 жовтня 2013 року) частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме: у квартирі, що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 12/36, розміром ?; визначити за ОСОБА_8 на момент смерті (помер 02 жовтня 2013 року ) частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме: у квартирі, що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 26/48, розміром ?; визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 4-101, виданого 14 квітня 2014 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, на 1/4 частину квартири, що за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 26/48, ОСОБА_2, та скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12400380 від 14 квітня 2014 року; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину квартири, що за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 26/48, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_8; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину квартири, що за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 12/36, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_8.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила їх задовольнити. Додатково позивач суду пояснила, що ОСОБА_8 говорив, що придбав квартиру для доньки, з ОСОБА_8 не підтримувала відносини, в офіційному шлюбу не перебувала і не знала, що він розірвав шлюб з відповідачем.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що ОСОБА_8 є батьком неповнолітньої ОСОБА_5, що підтверджується рішенням суду. Позивач не відмовлялась від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8 Спадкове майно складається з часток в двох квартирах. Відповідач звернулась до нотаріуса щодо спадкування надаючи дублікат свідоцтва про укладення шлюбу в той час, коли шлюб був розірваний. Коли позивач в 2015 році зверталась до державного нотаріуса їй повідомили, що свідоцтва про прийняття спадщини отримані.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав викладених в запереченнях проти позову, просила відмовити в їх задоволенні. Суду пояснила, що у 2000 році успадкувала квартиру, де проживала з ОСОБА_8 Згодом успадковану квартиру продала і в 2005 році придбала квартиру під час шлюбу. Вказує, що не знала, що шлюб розірваний, оскільки проживала з ОСОБА_9 в одній квартирі до його поховання. Чоловік ніде не працював з 1996 року, випивав, перебував на групі у звязку з ЧАЕС. Копію рішення про розірвання шлюбу не отримувала.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених в запереченнях просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_2 подавала копії документів, копії правовстановлюючих документів на квартиру як спільного майна подружжя. 14 квітня 2014 року було видано на імя ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом. ОСОБА_1І в шестимісячний строк не зверталась із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_2 надавала повторне свідоцтво про шлюб.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, державного нотаріуса ОСОБА_6, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені, тому підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є мамою неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ГЮ №162894 від 03 травня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції (а.с.9).

Рішенням Рівненського міського суду від 12 вересня 2013 року по справі №1715/22768/12 встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 - Перейма Сарненського району Рівненської області, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, є батьком малолітньої ОСОБА_7. Вказане рішення суду набрало законної сили 24 грудня 2013 року (а.с.10).

Ухвалою Рівненського міського суду від 09 липня 2015 року , за заявою позивача, виправлено допущену описку в рішенні Рівненського міського суду від 12 вересня 2013 року по справі №1715/22768/12 та зазначено, що вважати правильним відомості про дитину - ОСОБА_5 (а.с.13).

ОСОБА_8 помер 02 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого повторно 01 вересня 2015 року (а.с.66).

Після смерті ОСОБА_8 залишилось спадкове майно, а саме: квартира,що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні),12, кв.36, яка придбана згідно договору купівлі - продажу від 07 листопада 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_10, та зареєстрована за відповідачем та квартира, що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні),26,кв.48, яка придбана згідно договору купівлі - продажу від 02 грудня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_11, та була зареєстрована за померлим ОСОБА_8

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що станом на 28 липня 2015 року власником квартири за адресою м. Рівне, вул. Кіквідзе (Небесної сотні), 12,кв.36 є ОСОБА_2 Стосовно квартири за адресою м. Рівне, вул. Кіквідзе (Небесної сотні), 26,кв.48, то державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 14 квітня 2014 року ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право власності на 1/2 вказаної квартири як спільна часткова власність, реєстровий номер 4-99; ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частини вказаної квартири, реєстровий номер 4-101, як дружині ОСОБА_8; ОСОБА_12 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частини вказаної квартири, реєстровий номер 4-103, як дочці ОСОБА_8

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2013 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, зареєстрований 17 червня 1989 року у відділі ЗАГС м. Ровно, актовий запис № 957 - розірвано. Рішення суду набрало законної сили 11 лютого 2013 року (а.с.15).

Таким чином свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 4-101, видане ОСОБА_2, як дружині ОСОБА_8, на1/4 частини квартири, що за адресою м. Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 26, кв.48, є незаконним, оскільки після розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, в силу норм ст.1261 ЦК України, ОСОБА_2 не може бути спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_8

З урахуванням викладеного, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є лише його діти: ОСОБА_12 та ОСОБА_5.

Відповідно до п.4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. 2,4 ст. 1273 ЦК України, тобто в разі відмови батьків від прийняття спадщини.

Відмови від спадщини в інтересах дочки ОСОБА_13 після смерті її батька ОСОБА_8 позивач ОСОБА_1 не писала.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.61 СК України, обєктом права спільної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту.

В силу ст. ст.60, 61 СК України, спірні квартири є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були придбані ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в шлюбі з 17 червня 1989 року по 11 лютого 2013 року.

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_8 частки в обох квартирах між подружжям залишалися невизначеними, домовленості між ними щодо визначення часток у спільному сумісному майні не було, то вони вважаються рівними. Тобто, в силу зазначеного законодавства, частки ОСОБА_8 у вказаних квартирах повинні складати по 1/2 в кожній.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Надані відповідачем докази на підтвердження того, що спірне спадкове майно було нею придбане за власні кошти достатніми та належними доказами в судовому засіданні не підтверджені та спростовуються ч.1 ст. 60 СК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Крім того,з відповіді державного нотаріуса ОСОБА_6 за № 849/02-14 від 26 травня 2016 року, вбачається, що дружині спадкодавця, за її заявою як передбачено главою 11 розділу II Порядку видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, оскільки з правовстановлюючого документа на нерухоме майно, вбачалося, що воно було придбано за час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Враховуючи те, що спірні квартири належали ОСОБА_8 та відповідачу на праві спільної сумісної власності, шлюб між ними було розірвано, то єдиними спадкоємцями за законом є діти померлого ОСОБА_12 та ОСОБА_7, тому ОСОБА_2 не мала законних підстав приймати спадщину за законом.

Надаючи оцінку усім зібраним по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і такими що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60,61,114,115 СК України, ст.ст. 372, 1261,1268,1273 ЦК України, ст. ст.10,60,88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю. Визначити за ОСОБА_8 на момент смерті (помер 02 жовтня 2013 року) частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме: у квартирі, що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 12/36, розміром 1/2 .

Визначити за ОСОБА_8 на момент смерті (помер 02 жовтня 2013 року ) частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме: у квартирі, що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 26/48, розміром 1/2.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 4-101, виданого 14 квітня 2014 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, на 1/4 частину квартири, що за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 26/48, ОСОБА_2, та скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12400380 від 14 квітня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину квартири, що за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 26/48, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину квартири, що за адресою м.Рівне, вул.Кіквідзе (Небесної сотні), 12/36, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 794 грн. 80 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -