Справа № 522/4791/16-ц
Провадження № 2/522/5448/17
УХВАЛА

про забезпечення позову

03 квітня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді -Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,

розглянувши в залі суду в м. Одесі заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та його скасування,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 21.03.2016 року звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що її покійному чоловіку належала згідно свідоцтва про право на спадщину за законом квартира АДРЕСА_1. Однак, 17.03.2016 року їй стало відомо, що 02.02.2016 року вказану квартиру невідомо яким чином було відчужено на користь ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу. Оскільки чоловік позивача та власник квартири, ОСОБА_3 помер 01.09.2015 року та не укладав договору купівлі-продажу, зазначений договір вчинено третіми особами з порушенням вимог законодавства, що порушує права позивача як спадкоємиці, у звязку з чим позивач звернулась до суду із заявою про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Разом з позовною заявою, представник позивача звернувся до суду з проханням вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_2. Судовий збір за подання зазначеної заяви сплачено лише 03.04.2017 року.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.08.1976 року між ОСОБА_3 та позивачем було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №370469.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 22.12.1995 року, виданого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_3 належить 1/6 частина квартири АДРЕСА_1.

01.09.2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №432910, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції. Позивач, як спадкоємиця першої черги, проживала із чоловіком на день його смерті та фактично прийняла спадщину, до складу якої увійшла і 1/6 частина квартири АДРЕСА_1.

Однак, з інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності від 17.03.2016 року вбачається, що зазначена квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.02.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 З витребуваних судом матеріалів від нотаріуса, а саме: копія договору купівлі-продажу від 02.02.2016 року за реєстровим №109 та документів, на підставі яких було посвідчено договір купівлі-продажу, встановлено, що оскаржуваний договір купівлі-продажу було укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_2. В п. 1.3. договору зазначено, що квартира належить продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2004 року, яке набрало законної сили 09.12.2004 року, справа №2-16410/04, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: 01, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №50539478, виданого державним реєстратором Овідіопольського районного управління юстиції ОСОБА_7 22.12.2015 року.

Однак, в матеріалах витребуваної судом спадкової справи №7/95г щодо майна померлого 24.01.1995 року ОСОБА_8 міститься відповідь КП «БТІ» ОМР №464931.72 від 09.12.2015 року, з якої вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано: 1/6 частина квартири за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району від 13.08.1993 року №0186, зареєстровано від 29.09.1993 року; 2/3 частини квартири за ОСОБА_9 на підставі договору дарування, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 17.06.1996 року за №4-1383, зареєстровано від 20.06.1996 року; 1/6 частина квартири за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 22.12.1995 року за №1-9878, зареєстровано 14.05.1998 року.

До того ж, на запит суду від 23.01.2017 року до архіву Приморського районного суду м. Одеси, листом від 27.03.2017 року повідомлено, що цивільна справа №2-16410/04 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності в Приморському районному суді м. Одеси не реєструвалась та не розглядалась, зазначений номер справи відсутній.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що оскільки предметом оспорюваного договору є нерухоме майно квартира АДРЕСА_2, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду та стати підставою для включення до складу спірних правовідносин інших осіб, що ускладнить вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 151, 153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При задоволенні заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та його скасування задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_4.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.В. Тарасов

03.04.2017