27.04.2017 637/1376/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю секретаря - Поступного С.І.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом про встановлення юридичного факту та визнання права вланості в порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні позивач та його представник після зменшення позовних вимог прохали позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3. Померла була дружиною його батька ОСОБА_4, з якою він одружився у 1968 році. З цього часу вони мешкали однією родиною до смерті як батька , так і після його смерті. З 2007 року , враховуючи ,що померла була літньої особою, мала захворювання, він мешкав без реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 ,тобто за місцем мешкання померлої. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з земельних ділянок , які розташовані на території Шевченківської селищної ради Харківської області, згідно державних актів на право приватної власності на землю.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2016 року було встановлено, що позивач проживав однією сім'єю з ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року за адресою: АДРЕСА_2

Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування, позивачу було відмовлено, та рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду.

За таких обставин він вимушений звернутися до суду за захистом свого не визнаного права та просить суд визнати за ним право власності на вищезазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити.

В судове засідання представник Шевченківської селищної ради Харківської області не з'явився надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_1 незаперечував.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1) ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в с.Нецвітаївка Єрментауського району Цілиноградської області Казахської РСР, його батьками відповідно вказані: батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року у с. Новомарківка Акмолинської області Казахської РСР ОСОБА_6 , померла ,що засвідчено свідоцтвом про смерть (НОМЕР_2 від 6 квітня 1960 року).

З свідоцтва про одруження (серія НОМЕР_3, яке видане Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 13 липня 1968) вбачається, що батько позивача одружився з - ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про смерть (НОМЕР_4 , виданого Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадського стану Харківської області від 27 серпня 1998 року) батько позивача ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.Після смерті батька позивача за вказаною адресою залишилася проживати його дружина ОСОБА_3.

З акту складеного депутатом Шевченківської селищної ради Харківської області від 24 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з 2007 року та на день смерті мешкала разом з ОСОБА_1 однією сім'єю та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_3. Позивач за справою ОСОБА_1 здійснював постійний догляд за ОСОБА_3, та здійснив її поховання. Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 продовжував проживати в домоволодіння померлої ОСОБА_3

ОСОБА_3 не була матірю позивача, проте з 1968 року, займалася його вихованням та піклувалася про нього, як про рідного сина. У 2007 році заявник переїхав проживати в с. Первомайське Шевченківського району Харківської області до ОСОБА_3, оскільки остання потребувала догляду та піклування, проживав з нею однією сім'єю, ведучи спільне господарство.

У 2009 році та в 2011 році ОСОБА_3 намагалася усиновити позивача, але через хворобу не змогла завершити процедуру усиновлення. Про що свідчить рішення виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Харківської області № 49 від 25 березня 2009 року, затверджено висновок опікунської ради щодо доцільності усиновлення ОСОБА_1 ,ОСОБА_3.

Згідно висновку опікунської ради при виконкомі Шевченківської селищної ради ОСОБА_3 з 13 липня 1968 року, перебувала у шлюбі з батьком позивача ОСОБА_5, з 11 років займалася вихованням та утриманням ОСОБА_1, в зв'язку з чим вызнано доцільним усиновлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили суду, що ОСОБА_1знають тривалий час. Його родина мешкає в с. Первомайське .Останній мав батько який помер, а після його смерті узяв на себе обов'язки щодо утримання матері, яка як з'ясувалось була йому не рідною. Але вони мали такі стосунки ,що це стало відомо тільки після її смерті. З 2007 року, враховуючи вік матері та її стан здоров'я ОСОБА_1 став постійно проживати у будинку матері по АДРЕСА_4, доглядав її, підтримував морально та матеріально,, а коли в травні місяці 2013 року вона померла, то поховав її.

Згідно свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_5 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківскього РУЮ у Харківській області від 14 травня 2013 року) ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

За життя ОСОБА_3 мала права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Шевченківської селищної ради Харківської області, згідно державного акту на право приватної власності на земелю серія НОМЕР_6, виданого 16 грудня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_7, та державного акту на право приватної власності на земелю( серія НОМЕР_8), виданого 16 грудня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_9.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2016 року було встановлено, що позивач проживав однією сім'єю з ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року за адресою: АДРЕСА_2

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, позивач звернувся до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, але йому було відмовлено (лист №129/01-16 від 12 квітня 2017 року) у видачі свідоцтва про право на спадщину, та рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду.

Також, довідкою №6/01-08 Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області від 24 січня 2017 року засвідчено, що після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, спадкові справи після неї не заводилися, заповіти на території Шевченківскього району Харківської обалсті не посвідчувалися.

Кожна особа за правилами ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктами 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини за правилами ст. 1218 Цивльного Кодексу України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті .

Згідно п.1 ст.1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце прожиівання спадкодавця.

Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частинами 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ( ст.1270 цього Кодексу), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Згідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Оцінивши зібрані докази та давши їм належну оцінку, також враховуючи ,що позивач є спадкоємцем четвертої черги, визнання за ним права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та такими,що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 256 ЦПК України, ст.328, 1216, 1218 - 1268 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 7.8003 га, розташовану на території Шевченківської селищної ради Харківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю (серії НОМЕР_10) виданого 16 грудня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_7, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 8.4902 га, розташовану на території Шевченківської селищної ради Харківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю (серії НОМЕР_11) виданого 16 грудня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_9, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ