Номер провадження: 22-ц/785/823/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Сидоренко І.П.

ОСОБА_2

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2014 року, -

встановила:

Позивач звернувся із позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення збитків.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» були укладені договори про банківські вклади (депозити) на різні строки та договори про відкриття банківських рахунків в різних валютах на загальну суму еквівалентну 1 475 781 грн. Посилаючись на положення ст. 1172 ЦК України, вважає, що обовязок відшкодування шкоди, завданої йому неправомірними діями працівника банку під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків слід покласти на відповідача.

Уточнивши свої позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідача на його користь 51683 євро, що станом на 20.05.2014 р. по курсу НБУ становить 831 579,47 грн. та 12 780 дол. США, що станом на 20.05.2014 р. по курсу НБУ становить 150 165 грн. матеріальної шкоди, 46 000 грн,- моральної шкоди, всього 1 027 744,47 грн.

Позивач - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.

Представник позивача у судовому зсіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у запереченні на позовну заяву.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 8833 Євро і в цій частині ухвалене нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенні частково. Стягнуто з ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 8833 Євро, що еквівалентно 216 408,50 грн.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду Одеської області Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» подало касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року касаційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задоволена частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року в частині часткового задоволення позовних вимог скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині відмови в поверненні вкладу на суму 8 833 Євро та ухвалення в цій частині нового рішення, яким зазначені позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,суд виходив з того,що позивач не довів факт внесення ним 8833 евро на депозит.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2010р. позивач уклав з Банком «Фінанси та Кредит», «Відділення № 9», від імені якого діяла начальник відділення ОСОБА_4, договір №1-1/103029 «Про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Пенсійний»,за п. 1.1 якого позивач повинен був внести, а банк прийняти грошові кошти в іноземній валюті на депозитний рахунок № 2630.4.09.2179603 у сумі 8833,00 євро на строк з 06.04.2010 р. по 06.05.2010р.. За час користування коштами банк мав нараховувати і виплачувати прості проценти за ставкою 13%.

На виконання умов договору 06.04.2010р. на рахунок № 2630.4.09.2179603 позивачем була внесена сума 8833,00 євро, що підтверджується заявою на внесення готівки №1 (Примірник №2) від 06.04.2010р. (а.с.114).

Оригінали вказаних документів були предявлені представником ОСОБА_3 в засіданні судової колегії.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції зазначив, що заява про внесення готівки не відповідає вимогам Інструкції про проведення касових операцій банками У країни,затвердженої постановою правління НБУ № 174 від 01.06.2011р..тому не може вважатись документом,який свідчить про внесення коштів на депозит.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до абз. 2 ч. І ст. 1059 ЦК України письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, шо відповідає вимогам, встановленим законом, інтими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами! та звичаями ділового обороту.

Крім того, пославшись на Інструкцію про проведення касових операцій банками України, затверджену постановою правління НБУ № 174 від 01.06.2011р., суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на час укладення договору між сторонами від 06.04.2010р. касові операції в банках України станом на 06.04.2010 регулювалися Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року №337, в редакції станом на 02.04.2007 р.

Згідно п. 8 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року №337 в редакції станом на 02.04.2007, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, діюча на той час Інструкція про касові операції в банках України передбачала можливість видачі заяви на внесення готівки (Примірник2) як документа, що підтверджує внесення готівки.

Крім того, згідно п. 1.10. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національних та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492 письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Документ, який був виданий ОСОБА_5 як заява на внесення готівки № 1 з підписом начальника відділення ОСОБА_4, зазначенням виду касової операції - «внесення коштів на депозит зг.дог. 1/1-103029 від 06.04.2010» та печаткою банку відповідає вимогам,передбаченим вищеназваною Інструкцією, і може вважатись іншим документом, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

При таких даних колегія суддів вважає, що примірник 2 заяви на внесення готівки № 1 є належним та допустимим доказом внесення позивачем грошових коштів та їх прийняття банком. А тому саме банк є відповідальним за виконання умов договору №1-1/103029 від 06.04.20-10, в тому числі щодо повернення вкладу.

Таким чином, помилковим є висновок суду про нікчемність договору банківського вкладу з підстав відсутності ощадної книжки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та доказуванню підлягаю ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судова колегія не погоджується з судженням суду про те, що виявлення інвентаризаційною комісією банку відсутності внесених ОСОБА_3 коштів є підставою для звільнення відповідача від обовязку повернути банківський вклад, оскільки договір банківського вкладу укладався завідуючою відділенням № 9 ОСОБА_4, яка була посадовою особою банку, діяла від імені банку, засвідчувала договір та заяву про внесення готівки печаткою банку, а ОСОБА_3 сприймав дії представника банку як правомірні, і крім того, юридична особа несе відповідальність за дії своїх працівників.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про те, що банківська установа відмовляючи у виплаті позивачу внесених їм на депозитний рахунок № 2630.4.09.2179603 коштів у сумі 8833,00 євро порушила вимоги договірні зобовязання передбачені ст.ст. 1058, 1059.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду Україні ,викладену в постанові від 29.01.2014р. по справі № 6-149цс13.

Крім того обставини того, що ОСОБА_3, у зазначених відносинах, є вкладником Банка «Фінанси та Кредит» були встановлені і постановами Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2016 року та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року.

Згідно ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь 8833 євро є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому судова колегія зазначає про те, що в матеріалах справи є постанова Правління НБУ від 17.12. 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12. 2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду Україні ,викладену в постанові від 20.01.2016р. по справі № 6-2001цс15, згідно якої норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

При таких даних колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягненні 8833 євро та ухвалення в цій частині нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 8833 євро, що еквівалентно 216 408,50 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2014 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягненні 8833 євро і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 8833 євро, що еквівалентно 216 408,50 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_2