Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 19 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Кочетова Л.Г.

ОСОБА_1М

при секретарі Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4) про розірвання спадкового договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2017 року,

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою про розірвання спадкового договору, укладеного між ним та його онуком ОСОБА_3 27 грудня 2012 року. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, не проживає разом з ним, припинив спілкування, не надає жодної допомоги.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що позивач не довів невиконання його розпоряджень, показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтверджено повне виконання умов спадкового договору, суд надав неналежну оцінку показам свідків,

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено що 27 грудня 2012 року між ОСОБА_2 (відчужувачем) та його онуком ОСОБА_3 (набувачем) укладено спадковий договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с.3-6).

На набувача майна покладені такі розпорядження відчужувача: - забезпечення довічного проживання відчужувача в квартирі, що є предметом договору; - забезпечення відчужувача, при необхідності, згідно з рецептами лікаря відповідними медичними, лікувальними засобами та продуктами харчування; - здійснення за рахунок набувача майна процедури поховання відчужувача, в разі його смерті, за християнським обрядом на Корбутовському кладовищі м.Житомира п.8 спадкового договору).

За спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача (ч.1 ст.1302 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Як передбачено ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи, пояснень позивача вбачається, що протягом дії спадкового договору і на даний час він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто розпорядження щодо довічного проживання відчужувача набувачем виконано.

Що стосується розпоряджень із забезпечення медичними, лікарськими засобами та продуктами харчування, ОСОБА_2 не надав суду докази, які б беззаперечно підтвердили факти необхідності у такому забезпеченні та невиконання відповідачем обовязку при наявності необхідності.

Натомість, свідки ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 показали, що конфлікти, які ініціював позивач і внаслідок яких відповідач припинив проживати в квартирі, не вплинули на належне виконання відповідачем своїх обовязків. Свідок ОСОБА_8, син позивача і батько відповідача показав, що під час нетривалого перебування ОСОБА_3 у 2016 році на заробітках у Польщі він за рахунок коштів з банківської карти сина купував батьку продукти харчування і ліки. Покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 не можуть бути взяті до уваги, оскільки про виконання спадкового договору їм відомо із слів позивача. Покази свідка ОСОБА_14 (соціального працівника) про те, що вона ніколи не бачила ОСОБА_3 у квартирі ОСОБА_2, і що він не піклувався про діда, спростовуються показами свідка ОСОБА_15 (бувшої тещі відповідача) про те, що ОСОБА_3 проживав разом із дідом до червня 2015 року.

Висновок суду про обовязок набувача виконувати розпорядження відчужувача особисто не ґрунтується на нормах матеріального закону. Розпорядження щодо спільного проживання набувача разом із відчужувачем спадковий договір не містить.

Оскільки рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, його належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у позові за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: