Провадження № 2/522/2697/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.08.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за яким просив стягнути з відповідачів на користь банку у солідарному порядку суму боргу та нараховані відсотки за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.11.2006 року у розмірі 584 116, 36 дол. США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 3 359 694, 85 гривень; стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог відзначив, що 27 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року найменування Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі Позивач)) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач-1)укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за яким банк надав Відповідачу-1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 600 000, 00 доларів США, а Відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27 листопада 2021 року згідно з графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору) та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,3% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. 24 лютого 2009 року між ОСОБА_3 та Відповідачем-1 укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту,відповідно до умов якої, перенесено строки сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця,викладено графік погашення кредиту в новій редакції. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань Відповідача-1 за Кредитним договором, між Позивачем та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-2) укладено Договір поруки №67122 від 27 листопада 2006 року. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 18.08.2016 року, заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 584 116,36 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за договором у розмірі 3 359 694, 85 гривень. Оскільки, відповідачі добровільно свої кредитні зобовязання не виконують та погашення боргу не здійснюють, позивач змушений був звернутись до суду з відповідним позовом.

У судове засідання представник банку не зявився, на адресу суду 08.02.2017 року надійшла заява, згідно якої просила справу розглянути за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідачів заборгованість та пеню за кредитним договором.

Представник відповідача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 19.10.2016 року) у судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог банку, застосувавши до спірних правовідносин строки позовної давності. Розгляд справи просив провести за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, жодних клопотань суду не заявляла.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 27.11.2006 року між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 600 000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27.11.2021 р. згідно із графіком погашення кредиту (додаток № 1 до Кредитного договору) та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,3% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 Кредитного договору.

У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці.

Відповідно до підпункту. 1.3.3. п. 1.3. Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом „факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного ОСОБА_3 України та чинного законодавства України.

Згідно з підпункту 1.3.4. п. 1.3. Кредитного договору строк сплати процентів встановлений з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані позивачем такі проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору у забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним договором ОСОБА_3 приймається:

- застава нерухомості, а саме: будинок та земельна ділянка 0,0567 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5;

- порука, а саме: порука фізичної особи ОСОБА_2;

- порука юридичної особи ТОВ Раф-Плюс, .

Відповідно до п. 4.6. Кредитного договору позичальник взяв на себе зобовязання достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії у випадках, встановлених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору, та/або порушень істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 11 цього договору.

Згідно із п. 5.5 Кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з ОСОБА_3 договору щодо надання забезпечення виконання зобовязана позичальника за цим договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом „факт/360 (метод „факт/360 передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Додатком № 1 до Кредитного договору було закріплено Графік погашення кредиту, в якому передбачені строки та розміри повернення відповідачем ОСОБА_3 чергової частини суми кредиту у загальний період з 10.01.2007 до 27.11.2021.

Згідно з п.п. 11.1., 11.2. Кредитного договору, відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України у випадку настання обставин, визначених у п.п. 2.3, 4.9., 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього договору та направлення ОСОБА_3 на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку, чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

Зазначене у п. 11.1. Кредитного договору повідомлення (вимога) ОСОБА_3 направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється курєром на адресу позичальника, що вказана у розділі 12 Кредитного договору.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

На виконання вимог кредитного договору та в забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором 27.11.2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки (а.с.22-23), за умовами якого відповідачка несе солідарну відповідальність за всіма зобовязаннями позичальника за основним договором.

Згідно з п. 2.2. договору поруки у випадку невиконання третьою особою своїх зобовязань за основним договором позивач має право предявити свої вимоги безпосередньо до відповідача, які є обовязковими до виконання відповідачем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Відповідно до п. 2.3. договору поруки відповідач зобовязаний виконати свої зобовязання за договором на користь позивача у термін, визначений п. 2.2. договору поруки, шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості третьої особи за основним договором на рахунки, вказані позивачем.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором. У випадку невиконання поручителем вимоги кредитора, предявленої згідно умов п. 2.2. договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поручителем виконання своїх зобовязань за договором, за кожен день прострочення.

24.02.2009 Банк та відповідач уклали додаткову угоду № 1 до Кредитного договору (а.с.19), в якій передбачили, що термін сплати процентів встановлюється з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступним за тим, за який були нараховані проценти (підпункт 1.3.3. Кредитного договору), а також виклали у новій редакції Графік погашення кредиту, в якому передбачені строки та розміри повернення позичальником ОСОБА_3 чергової частини суми кредиту у загальний період з 25.03.2009 р. до 27.11.2021 р. (а.с.20-21).

Звертаючись до суду з відповідним позовом, банк посилався на те, що свої зобовязання за кредитним договором ними виконано було належним чином та надано відповідачу грошові кошти у кредит. Проте, позичальник у свою чергу належним чином умови кредитного договору не виконує, погашення суми кредиту та відсотків за користування ним не здійснює, у звязку з чим у нього виникла заборгованість.

За розрахунок банку, станом на 18.08.2016 року, заборгованість Відповідача-1 по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором становить 584 116,36 доларів США, з яких:

- 389 480, 52 доларів США- кредитна заборгованість;

- 194 635,84 доларів США - заборгованість по процентам;

Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 18.08.2016 року складає 3 359 694,85 грн., з яких:

- 1 599 418,45 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту;

- 1 760 276,40 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства", інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як зазначалось вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, зокрема за тілом кредиту позичальник мав сплачувати кошти до 25 числа кожного місяця, за відсотками за користування кредитом з 01 по 25 число (включно) кожного місяця.

Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З матеріалів справи судом встановлено, що останній платіж за тілом кредиту позичальник здійснив 29.03.2012 року (а.с.27), за відсотками за користування кредитом 30.10.2012 року (а.с.35), тобто наступний платіж за тілом кредиту позичальник мав зробити до 25.04.2012 року, а за відсотками за користування кредитом до 25.11.2012 року. Тобто право вимоги виникає з 26 числа.

Між тим, позовна заява по даній справі була подана ПАТ «УкрСиббанк» до суду лише 26.08.2016 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Представником відповідача у письмових запереченнях, наданих до суду, заявлено про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає, що ОСОБА_3 пропущений строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом, що є підставою для відмови у позові як в частині стягнення основного боргу та процентів, так додаткових вимог у вигляді процентів та пені (п. 1 ч. 2 ст. 258, ст. 266 ЦК України).

Стосовно вимог банку, предявлених до відповідачки ОСОБА_2 як до поручителя за договором поруки №67122, укладеним між сторонами 27.11.2006 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції станом на 27.11.2006, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. (висновок ВСУ у постанові від 20 квітня 2016 р. у справі № 6-2662цс15).

Судом встановлено, що у п. 2.2. договору поруки сторони передбачили, що у випадку невиконання третьою особою своїх зобовязань за основним договором позивач має право предявити свої вимоги безпосередньо до відповідача, які є обовязковими до виконання відповідачем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Разом з цим, судом встановлено, що позивач жодних вимог ні до позичальника за кредитним договором, ні до поручителя за договором поруки не направляв.

Отже, як вже було встановлено судом, останній платіж за договором кредиту був здійснений позичальником 30.10.2012 року, починаючи з 26.11.2012 року у позивача виникло право на предявлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості, проте з відповідним позовом до відповідачів банк звернувся лише 26.08.2016 року, тому суд вбачає, що позивач не предявив до ОСОБА_2 як поручителя вимоги про виконання зобовязання за кредитним договором протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Таким чином, з урахуванням викладених вище обставин та не предявлення до ОСОБА_5 (поручителя) вимоги протягом шести місяців з моменту не виконання позичальником зобовязань за Кредитним договором, суд вбачає, що поруку ОСОБА_2 за договором поруки №67122 від 27.11.2006 року слід вважати припиненою.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 56, 57, 60, 61, 64, 84,88, ст.169, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України; ст.ст.. 1, 2, 11, 15, 16, 252- 256, 261, 264, 266,267, 526, 554, ч.4 ст. 559, 611, 629, 1059 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України

Суддя: Домусчі Л.В.

08.02.2017