Справа № 527/2860/15-ц
провадження 2/527/46/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Правекс банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Правекс банк» про визнання кредитного договору удаваним правочином,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Правекс банк» 09.12.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 11 094,26 (одинадцять тисяч девяносто чотири дол.,26 центів) дол. США та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_1 та АКБ «ПРАВЕКС -БАНК», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», було укладено Кредитний договір №1929-018/07Р від 06.08.2007 року, за умовами якого БАНК надав кредит в іноземній валюті для своєчасної оплати ОСОБА_1 вартості автомобіля, у розмірі 11020,00 дол. США.За умовами Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 11020,00 дол. США строком до 06.08.2014 року зі сплатою 11,99 відсотків річних.Банк належним чином виконав свої зобовязання за Кредитними договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 11 020,00 (одинадцять тисяч двадцять) дол. США. За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредитів, та по закінченні кінцевого терміну користування кредитними коштами, заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитними договорами в повному обсязі не погашена.Згідно розрахунку заборгованості, станом на 16.06.2015 року, за Позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за Кредитним договором у розмірі 7 323,00 (сім тисяч триста двадцять три) дол. США; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 3 771,26 (три тисячі сімсот сімдесят один дол.,26 центів) дол. США.В якості забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 (Поручитель) укладений договір поруки №1929-018/07Р від 06 серпня 2007 року з усіма змінами та доповненнями до нього .За умовами вказаного договору поруки, Поручитель зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобовязань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (п. 1.1. договору поруки).Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню солідарно з Позичальника та Поручителя станом на 16.06.2015 року становить 11 094,26 дол. США.

29.02.2016 року ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов до ПАТ «Правекс банк», в якому позивач прохає: визнати кредитний договір № 1929-018/07Р від 06.08.2007 року, що був укладений між ПАТ «Правекс банк» та ОСОБА_1, удаваним правочином. Зустрічний позов мотивований тим, що оскільки в дійсності між сторонами існувала домовленість щодо видачі кредиту в гривні, то кредитний договір є удаваним правочином,. Фактично було перераховано по безготівковому розрахунку 54770 грн. на придбання автомобіля.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 29.02.2016 року первісний та зустрічний позови були обєднані в одне провадження.

В судове засідання представник позивача по первісному позову ( відповідача по зустрічному позову) ПАТ КБ «Правекс банк», який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не зявився, направив заяву про розгляд справи без участі їх представника, первісний позов підтримав та просив його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на підстави та обставини, зазначені у письмових запереченнях на зустрічний позов.

Відповідач по первісному позову ( позивач по зустрічному позову) ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, в судове засідання не зявилися, направили заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення первісного позову заперечували з підстав пропуску строку позовної давності.

Ч.2 ст.158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків встановлених цим Кодексом.

Ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 (Позичальник) та акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС -БАНК», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (далі ПАТ КБ «Правекс банк»), було укладено Кредитний договір №1929- 018/07Р від 06.08.2007 року.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, з метою своєчасної оплати Позичальником вартості автомобіля, що купується за Договором купівлі продажу автомобіля № 998 від 01.08.2007 року, а також з метою оплати страхових платежів, Банк надає Позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 11020 доларів США. П. 2.2 Договору передбачено, що кредит надається Позичальникові терміном з 06.08.2007 року по 06.08.2014 року зі сплатою 11,99 відсотків річних.

За умовами Кредитного договору, Банк зобовязався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобовязався здійснювати своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків.

Згідно п. 4.1. Кредитного Договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів із каси банку після укладання Договору застави і надання Позичальником Банку документа, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку.

Банк належним чином виконав свої зобовязання за Кредитними договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 11020,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки від 06.08.2007 року.

П.п. 4.4, 4.5 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 132 долари США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті Позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами) протягом календарного місяця у термін до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору, зазначеного п. 1.2 даного Договору.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено ст. 1049 Цивільного кодексу України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення заборгованості по кредиту, проте заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Згідно розрахунку заборгованості, проведеного ПАТ КБ «Правекс банк» та дослідженого в судовому засіданні, станом на 16.06.2015 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 1929-018/07Р від 06.08.2007 року становить 11094,26 доларів США, в тому числі: 7323 доларів США - заборгованість за кредитом, 3771,26 доларів США заборгованість за процентами.

Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 в частині нарахованих та здійснених платежів, термінів оплати за вищевказаним договором відповідачами не надано, як і не надано доказів виконання зобов'язань за кредитним договором належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки.

В якості забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, між АКБ «Правекс банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1929-018/07Р від 06 серпня 2007 року з усіма змінами та доповненнями до нього.

За умовами п. 1.1 вказаного договору поруки, Поручитель зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_1 за Кредитним договором № 1929-018/07Р від 06.08.2007 року щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 06.08.2014 року у розмірі 11020 доларів США та будь якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Термін дії укладеного договору поруки - до 06 серпня 2017 року, що визначено у п. 4.1. вищевказаного договору.

Згідно ч.1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч.2 ст. 554 Цивільного кодексу України, Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За умовами договору поруки, що визначені у п. 2.1., у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором, Поручитель зобовязується виконати за нього зобовязання перед Банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені Кредитним договором, зазначеним у пункті 1.1. даного договору, із змінами та доповненнями до нього.

Отже, в звязку з неналежним виконанням Позичальником ОСОБА_1 своїх зобовязань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту, процентів за користування кредитом та сплати штрафних санкцій, поручитель ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність з ОСОБА_1 по сплаті заборгованості за Кредитним договором.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяви про застосування строків позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов»язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з ;вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно з пунктом 9.2 Кредитного договору шляхом підписання даного Договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного Договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такої зміни.

З матеріалів, доданих до позову вбачається, що ОСОБА_1 допускав прострочення виконання кредитного зобовязання по сплаті тіла кредиту та процентів починаючи з 11.03.2008 року, а тому у відповідності до положень п. 9.2 Кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто 10 04.2008 року.

Останній раз платіж по погашенню кредитної заборгованості ОСОБА_1 був здійснений 22.03.2012 року, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у зв»язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов»язання (п. 9.2 договору), та що банк мав право з 10.04.2008 року звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, з урахуванням переривання перебігу строку позовної давності в звязку з частковою сплатою заборгованості 22.03.2012 року, на протязі трьох років, однак позовну заяву подав до суду лише у грудні 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15 і від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16,яка згідно вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні первісного позову ПАТ КБ «Правекс банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити, у звязку зі спливом строку позовної давності.

Крім того, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Правекс банк» про визнання кредитного договору удаваним правочином також не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з заяви позичальника ОСОБА_1 він звернувся до банку із заявою про надання кредиту саме в доларах США.

Банк належним чином виконав свої зобовязання за Кредитним договором надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 11020,00 дол. США.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа і «Позика» глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Пунктом 2 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитування, орієнтовними витратами при оформленні, користуванні і повному погашенні кредиту на придбання обєкта нерухомості (Додаток №1 та Додаток 2 до Кредитного договору) та сукупною вартістю кредиту; з орієнтовним графіком щомісячних платежів по кредиту, а також, з тарифами, комісіями, іншими платежами, які підлягають сплаті позичальником за кредитним договором, що підтверджується його підписом на спірному Кредитному договорі та додатках до нього.

Крім того, відповідно до п. 11.9. Кредитного договору Позичальник підтвердив факт письмового повідомлення його Банком про умови надання кредиту, а також про всі збори, відсотки, тарифи комісії та всі елементи вартості кредиту по даному договору згідно п, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, позивач перед укладенням кредитного договору був ознайомлений із загальними умовами кредитування і погодився на них, наслідком чого стало підписання ним Кредитного договору №1929-018/07Р від 06.08,2007 року.

В пунктах 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору зазначена сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, в розділі 4 кредитного договору передбачені строк внесення платежів, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов'язань за договором та його умови.

Отже, на час укладення кредитного договору позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, інформацією, зазначеною в ч. 2 ст. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Стаття 628 ЦК України, визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх, істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, встановлює загальний принцип обов'язковості договору. Укладення договору передбачає, що він відповідає встановленим законодавством вимогам, і умови договору не суперечать положенням нормативно- правових актів. Отже, належним чином укладений договір є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Посилання позивача на те, що вищевказаний кредитний договір є удаваним правочином є безпідставними, оскільки під час укладення кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов цього договору.

АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» мав на момент видачі кредиту банківську ліцензію №7 на право здійснення банківських операцій та Дозвіл з додатком №7-1 від 03.12.2001 року на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме: на операції з валютними цінностями.

Статтею 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно розяснень викладених в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК. України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Суб'єкт, який вимагає визнання правочину недійсним як укладеного з метою приховати інший правочин, повинен довести, що правочин укладений з такою метою.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про недобросовісність АКБ «Правекс банк» при укладанні кредитного договору, невідповідність змісту правочину цивільному законодавству, укладення кредитного договору з метою приховання будь якого іншого правочину, позивачем по зустрічному позову ОСОБА_1 не надано, в звязку з чим зустрічний позов не підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовів не підлягають відшкодуванню понесені сторонами судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 235, 253, 256, 526, 599, 626, 628, 634, 638, 1054 ЦК України, ст. 10,11,30,60, 88, 212-215 ,218 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Правекс банк» про визнання кредитного договору удаваним правочином відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька