Справа№438/1262/16-ц
Провадження № 2/438/160/2017
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 лютого 2017 року м. Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» в особі Львівська регіональна філія Центру державного земельного кадастру, ОСОБА_2, Бориславської міської ради Львівської області про захист прав споживачів та про визнання недійсним рішення міської ради, державного акту на право власності земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вище зазначеною позовною заявою.

Ухвалою суду від 10 січня 2017 року позивачу відмовлено у відстрочці сплати судового збору і вказана позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк протягом 5 діб з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме: сплатити судовий збір в межах максимальної ставки, встановленої Законом України «Про судовий збір».

На виконання ухвали суду, 06 лютого 2017 року позивачем надано клопотання «про усунення недоліків позовної заяви» в якій просить суд попередньо визначити розмір судового збору за ставкою визначеною для позовів немайнового характеру з подальшою сплатою недоплаченої суми та розглянути питання розстрочення сплати судового збору, або зменшення розміру судового збору та його відстрочення, або звільнення ОСОБА_3 від його сплати.

Досліджуючи матеріали клопотання, суддею було встановлено, що вимоги ухвали не були виконанні, позивачем не зазначено будь-яких нових обставин, які б не були враховані при розгляді попередньої заяви про відстрочення від сплати судового збору. Ніяких доказів на підтвердження свого скрутного майнового стану позивачем не надано, чи має вона на теперішній час інший дохід, окрім пенсії, наприклад, заробітну плату, дохід від індивідуальної трудової діяльності та підприємництва, дохід від вкладеного капіталу, субсидії або інші форми державної допомоги, в клопотанні не зазначено. Позивачем за надано лише довідку про її пенсію за 2016 року, яка складає 15662,0 гривень та довідку Бориславського управління та соціального захисту населення про її місячний дохід, який становить 25 грн. Також позивачем не зазначено в клопотанні про те, хто є членом її сім,'ї та який середньомісячний сукупний доход її та членів сім'ї.

Крім цього, доводи позивача про те, що позивач самостійно утримує двох дітей належними та допустимими доказами не підтверджено. Відсутні відомості про проживання дітей з позивачкою.

Суд вважає, що аргумент - нарахування пенсії не є її доходом, не є достатньою підставою для задоволення клопотання позивачки про зменшення розміру судового збору та його відстрочення, або звільнення її від сплати судового збору.

Позивач не надала суду достатніх доказів, які свідчили б про її скрутне матеріальне становище і про її неможливість сплатити судовий збір при пред'явленні позову.

Оскільки, скрутне матеріальне становище це умови існування фізичної особи, які проявляються перш за все при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності, продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо.

Також слід зазначити, що існуюча редакція Закону України «Про судовий збір» не відносить позивача до осіб, які звільнені від сплати таких судових витрат.

При цьому суд вважає безпідставним посилання позивачки на те, що вона не володіє нормативно грошовою оцінкою на цю землю і її вартість, оскільки нею навіть не подано заяви про забезпечення доказів.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в п. 16 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Як орієнтує Пленум Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 (п. 29 постанови ) єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім»ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

На підставі цього, вважаю, що позивач не усунула недоліки позову, тобто не виконали вимоги ухвали суду від 10 січня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України в разі, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст.119,120 ЦПК України, заява вважається не поданою і повертається заявнику.

У зв'язку з тим, що позивач не виконала ухвалу про залишення заяви без руху, суд вважає необхідним визнати заяву неподаною та повернути позивачам.

Відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України .

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» в особі Львівська регіональна філія Центру державного земельного кадастру, ОСОБА_2, Бориславської міської ради Львівської області про захист прав споживачів та про визнання недійсним рішення міської ради, державного акту на право власності земельну ділянку- вважати не поданою повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом п"яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя А.Т.Слиш