АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1195/17 Справа № 199/3209/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Максюти Ж.І., Каратаєвої Л.О.,

за участю секретаря - Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним та договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У травні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому посилався на те, що між сторонами 08.08.2007 р. укладено кредитний договір №ML -300/427/2007, за яким ОСОБА_2 отримав на споживчі цілі кредит в сумі 33 000,00 дол. США, дата остаточного повернення кредиту 08.08.2022 р.

З метою забезпечення виконання кредитного договору між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» 08.08.2007 р. був укладений договір поруки SR-300/427/2007; порукою за цим договором забезпечені вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у таких строк і в такому порядку, як встановленому у кредитному договорі (а.с. 36-37).

21.08.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір № ML -301/371/2008, за яким ОСОБА_2 отримав на споживчі цілі кредит в сумі 207 587,97 дол. США, дата остаточного повернення кредиту 21.08.2028 р.

З метою забезпечення виконання даного кредитного договору між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» 21.08.2008 р. був укладений договір поруки SR-301/371/2008/1; порукою за цим договором забезпечені вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у таких строк і в такому порядку, як встановленому у кредитному договорі (а.с. 37-38).

Позивач просить визнати п. 3 частини №1 та п. 1.4 частини №2 кредитного договору №ML -301/371/2008 року від 21 серпня 2008 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, недійсним, про визнання договору поруки №РСL -300/427/2007 від 08 серпня 2008 року, укладеного із ОСОБА_2, припиненим, про визнання договору поруки №РСL -300/427/2007 від 21 серпня 2008 року, укладеного із ОСОБА_2, припиненим, про вирішення питання про розподіл судових витрат тощо.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним та договору поруки припиненим відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами 08.08.2007 р. укладено кредитний договір №ML -300/427/2007, за яким ОСОБА_2 отримав на споживчі цілі кредит в сумі 33 000,00 дол. США, дата остаточного повернення кредиту 08.08.2022 р.

З метою забезпечення виконання кредитного договору між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» 08.08.2007 р. був укладений договір поруки SR-300/427/2007; порукою за цим договором забезпечені вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у таких строк і в такому порядку, як встановленому у кредитному договорі (а.с. 36-37).

21.08.2008 р. між сторонами в даній справі був укладений кредитний договір № ML -301/371/2008, за яким ОСОБА_2 отримав на споживчі цілі кредит в сумі 207 587,97 дол. США, дата остаточного повернення кредиту 21.08.2028 р.

З метою забезпечення виконання даного кредитного договору між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» 21.08.2008 р. був укладений договір поруки SR-301/371/2008/1; порукою за цим договором забезпечені вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у таких строк і в такому порядку, як встановленому у кредитному договорі (а.с. 37-38).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основнезобовязання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник та поручитель взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 21 серпня 2028 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Зокрема, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Обставини, визначені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України відсутні.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Таким чином, доводи позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України та є безпідставними, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Також, в обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності сторін.

Зазначене не підтверджене жодним доказом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволені позову, оскільки відсутні підстави для задоволення цих позивних вимог.

Керуючись ст.ст. 209 307, 308 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: