Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог профспілка "Баграм" про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог профспілка "Баграм" про поновлення на роботі.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді провідного фахівця цивільного захисту Національного університету водного господарства та природокористування.

Стягнуто з Національного університету водного господарства та природокористування на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 10836,45 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі Національний університет водного господарства та природокористування покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції неправильно надано оцінку поясненням позивача та представника третьої особи профспілки "Баграм" щодо не отримання профспілкою подання про звільнення ОСОБА_3.

Місцевим судом, в порушення вимог п. 9 ст. 43 КЗпП України, не зупинено провадження для отримання згоди органу первинної профспілкової організації на звільнення ОСОБА_3.

______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/7961/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/76/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_5

Університетом було долучено до матеріалів справи постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27.09.2016 року по справі № 569/9083/16-п, якою встановлено, що дії НУВГП відповідають вимогам ст. 43 КЗпП України.

Проте судом першої інстанції вказану постанову залишено поза увагою.

Висновок суду про не проведення університетом аналізу переважного права на

залишення на роботі ОСОБА_3 не відповідає обставинам справи, оскільки відповідно до штатного розпису університету на 2015 рік затвердженого МОН України 30.12.2015 року в НУВГП була лише одна шатна одиниця провідного фахівця штабу цивільного захисту, тому кваліфікацію і продуктивність праці ОСОБА_3 не було з ким порівнювати.

В останній робочий день позивачу було запропоновано вакантну посаду робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків навчального корпусу № 1, проте ОСОБА_3 не погодився бути переведеним на зазначену посаду.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_3, у поданих до суду запереченнях на апеляційну скаргу, покликається на законність рішення суду та просить залишити оскаржуване рішення місцевого суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення поданої апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 31 травня 2016 року ОСОБА_3 звільнено з посади провідного фахівця штабу цивільного захисту НУВГП у звязку із скороченням штату та чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу ректора НУВГП № 298 К від 31.05.2016 року "Про особовий склад" (а.с. 4).

Відповідно до п. 10 ст. 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Як роз'яснено у п. 15 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.92 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП ( 322-08 ).

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_3 є членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації № 1 профспілки "Баграм" працівників НУВГП (а.с. 8).

Розриваючи трудовий договір з ОСОБА_3 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, в порушення вимог чинного трудового законодавства, НУВГП не звернувся до профспілкового органу, членом якого є позивач, для отримання згоди на його звільнення, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку (а.с. 8).

Відповідно до п. 3 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в порядку, встановленому законом.

Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду.

Як вбачається з матеріалів справи НУВГП направив до Володимирецької районної ради повідомлення про звільнення ОСОБА_3, який є депутатом такої ради 18 липня 2016 року, з порушенням встановленого законодавством строку.

Таким чином, відповідає обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що звільнення ОСОБА_3 з посади провідного фахівця штабу цивільного захисту у звязку із скороченням штату та чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з порушенням трудового законодавства.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції правильно визначено характер відносин, що виникли між сторонами та поновлено ОСОБА_3 на посаді зі стягненням на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу ректора НУВГП К№ 298 від 31.05.2016 року є таким, що не відповідає обставинам справи.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається із відмітки про ознайомлення у оскаржуваному наказі про звільнення від 31.05.2016 року К № 298, ОСОБА_3 ознайомився із наказом про звільнення 31 травня 2016 року, а з позовом до суду він звернувся 23 червня 2016 року в межах місячного строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ректора НУВГП К № 298 від 31.05.2016 року про звільнення із займаної посади провідного фахівця штабу цивільного захисту НУВГП ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позову.

На підставі ст.ст. 233, 235, п. 10 ст. 247 КЗпП України, п. 3 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ректора Національного університету водного господарства та природокористування К№ 298 від 31.05.2016 року про звільнення із займаної посади провідного фахівця штабу цивільного захисту Національного університету водного господарства та природокористування ОСОБА_3 скасувати.

Позовну вимогу ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу ректора Національного університету водного господарства та природокористування № 298 К від 31.05.2016 року про звільнення із займаної посади провідного фахівця штабу цивільного захисту Національного університету водного господарства та природокористування ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ ректора Національного університету водного господарства та природокористування К№ 298 від 31.05.2016 року про звільнення із займаної посади провідного фахівця штабу цивільного захисту Національного університету водного господарства та природокористування ОСОБА_3.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

ОСОБА_6 ОСОБА_5

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2