провадження № 2/243/2085/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Слов′янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

При секретарі Останькович А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Словянська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного майна України про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 державного майна України про стягнення індексації заборгованості з заробітної плати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював на ВАТ Содовий завод м. Словянська з 01 листопада 1994 року по 21 листопада 1997 року, на підставі рішення Словянського міського суду від 04.06.1998 року з ВАТ Содовий завод стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 750 грн. 96 коп., рішенням Словянського міськрайонного суду від 06.03.2017 року стягнуто на користь позивача з ВАТ Содовий завод індексацію заробітної плати в сумі 6707 грн. 12 коп. Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно до довідки ліквідатора від 23.03.2017 року адресованої позивачу, зазначено, що на теперішній час індексація по заробітній платі складає 6707 грн. 12 коп., рішення виконати не можливо. Відповідно до листа №11-05-00801 від 24.01.2013 року ОСОБА_2 Державного майна України, ВАТ Содовий завод на 100% було державним підприємством. У звязку з наведеним, просить суд стягнути з відповідача на свою користь індексацію по заробітній платі у сумі 6707 грн. 12 коп.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.17).

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 державного майна України не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працював на ВАТ Содовий завод м. Словянська з 01 листопада 1994 року по 21 листопада 1997 року.

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017 року стягнуто з ВАТ Содовий завод на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати в сумі 6707 грн. 12 коп. (а.с.4-6).

Відповідно до довідки №01-23/201 від 23.03.2017 року, наданої ліквідатором ВАТ Содовий завод ОСОБА_3, адресованої позивачу, зазначено, що на теперішній час заборгованість по індексації заробітній платі підприємства складає 6707 грн. 12 коп., рішення про стягнення заборгованості виконати не можливо (а.с.11).

Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року товариство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше.

Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 25 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність.

Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України, розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами.

Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України Про акціонерні товариства встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ Содовий завод та ОСОБА_2 державного майна України, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст.ст. 152, 176 ЦК України.

Позивачем не надано доказів, що трудовим договором між ним та ВАТ Содовий завод передбачено додаткову відповідальність відповідача з виплати заробітної плати. Відсутній також закон, який покладає додаткову (субсидіарну) відповідальність відповідача за зобовязаннями ВАТ Содовий завод.

Додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватися до трудових правовідносин, так як виникає лише у разі порушення зобовязання, якого між сторонами не існувало.

Враховуючи, що боржник ВАТ Содовий завод є акціонерним товариством, яке самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 Державного майна України не несе поряд із відповідальністю боржника додаткову (субсидіарну) відповідальність перед ОСОБА_1 на підставі ст. 619 ЦК України, а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 111, 152, 176, 619, 625 ЦК України, Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного майна України про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі відмовити, у звязку з відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4