Справа № 184/2247/16-ц
Номер провадження 2/184/68/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Малашиної Ю.Б.,

при секретарі Попівніч Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЛАТІНУМ БАНК» (далі - ПАТ «ПтБ» чи Первісний кредитор) та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1030/4274ВРL2А від 8 травня 2013 року на суму 32144 гривні.

Пізніше, між ПАТ «ПтБ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БІЗНЕСФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК» Бізнесфінанс») 28 жовтня 2014 року укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеному кредитному договору відступлене на користь ТОВ «ФК» Бізнесфінанс».

17.06.2015 року між ТОВ «ФК» Бізнесфінанс» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі позивач чи ТОВ «ФК» ЄАПБ») укладено договір факторингу №1706/1 (далі - договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК»Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК»Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Оскільки відповідач не виконала свого зобовязання за кредитним договором, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 49801,47 грн., з яких:

- 23581,85 грн. заборгованість за основною сумою боргу;

- 3594,23 грн. заборгованість за процентами та комісією;

- 22625,39 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Позивачем надано письмове клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, в якому не заперечується проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила.

Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, між ПАТ «ПтБ» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1030/4274ВРL2А від 8 травня 2013 року на суму 32144 гривні (надалі кредитний договір) строком кредитування - 24 платіжних періодів, фіксована процентна ставка за користування кредитом 15% річних, комісія за обслуговування кредиту 257,00 грн., дата повернення кредиту 19.05.2015 року. П.1.1 вказаного договору передбачено, що за даним договором Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а Позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобовязання за даним договором в повному обсязі. Відповідно до п.2.4 Договору комісія за обслуговування кредиту нараховується та сплачується щомісячно починаючи з першої дати сплати заборгованості разом зі сплатою процентів та заборгованості за кредитом в дату сплати заборгованості. Згідно з п. 6.2. кредитного договору банк має право відступати, передавати, секюритизувати та будь-ким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково).

Повідомленням ПАТ «ПтБ» без дати та номера, копія якого міститься у матеріалах справи, відповідача було повідомлено, що на підставі договору факторингу №20141028-Г від 28.10.2014 р., укладеного між ПАТ «ПтБ» та ТОВ «ФК» Бізнесфінанс» право вимоги за кредитним договором №1030/4274ВРL2А від 8.05.13 р. відступлене ТОВ «ФК»Бізнесфінанс», при чому реквізити для перерахування суми боргу залишились незмінними.

17.06.2015 року між ТОВ «ФК» Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» укладено договір факторингу №1706/1, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК»Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК»Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно п.2.1 абзацу (а) договору факторингу ТОВ «ФК» Бізнесфінанс» має право відступлення кожного права вимоги до боржників третім особам, в тому числі Фактору.

Листом від 25.06.2015 р. за вих.№001108583 ТОВ «ФК» Бізнесфінанс» повідомило відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором. Аналогічним листом від 25.06.2015 р. за вих. №001108583-1ТОВ «ФК» ЄАПБ» повідомила відповідача про отримання фінансовою компанією права вимоги заборгованості.

Відповідно до наданих виписок по особовим рахункам відповідача з 08.05.2013 по 30.11.2016 станом на 27.10.2014 р. (280 днів прострочки заборгованості) сума повного погашення за кредитним договором становить 34059,07 грн., у т.ч.: пеня 7392,17 грн., комісія 1028,00 грн., відсотки 2057,05 грн., тіло кредиту 23581,85 грн.

Відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 27.10.2014 р. (510 днів прострочки заборгованості) сума повного погашення за кредитним договором становить 49638,65, у тому числі пеня: 22462,57 грн., комісія 0 грн., відсотки 3594,23 грн., тіло кредиту 23581,85 грн. Суд звертає увагу на те, що до вказаного розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 14.06.2015 р. була перенесена заборгованість за кредитним договором станом 28.10.2014 р., яка включала у тому числі комісію у розмірі 1028,00 грн. Тому, не зважаючи на зазначення суми комісії у розмірі 0 грн., вона фактично була включена до нарахованих відсотків: станом на 27.10.2014 р комісія 1028,00 грн., відсотки 2057,05 грн. = 3085,05 грн., що дорівнює сумі 3085,05 у стовпчику «відсотки фактично нараховані» у розрахунку 27.10.2014 р.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з положеннями пунктів 19, 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII (з наступними змінами) споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень п. 22, 23 ст.1, ст.11, ч.8 ст. 18, ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) наголосив, що в аспекті конституційного звернення положення п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору (Рішення №15-рп/2011 від 10.11.2011р.).

Оскільки відповідно до умов кредитного договору №1030/4274ВРL2А від 8 травня 2013 року, що укладений між Первісним кредитором (ПАТ «ПтБ») та ОСОБА_1, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.07 р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Умовами кредитного договору №1030/4274ВРL2А від 8 травня 2013 року, що укладений між первісним кредитором (ПАТ «ПтБ») та відповідачем встановлено комісію за обслуговування кредиту 257,00 грн., що нараховується та сплачується щомісячно (п.1.1 та2.4 кредитного Договору). Таким чином позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Фактично відповідач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку у розмірі 1028,00 грн. за рахунок позивача, що є незаконним.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.355 цього Кодексу. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, «Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним».

З врахуванням вищевикладеного, заявлена у позовній заяві сума комісії у розмірі 1028,00 грн. є незаконною і підлягає виключенню із розрахунку заборгованості за кредитним договором №1030/4274ВРL2А від 08.05.13 року, шляхом зменшення суми, зазначеної у позовній заяві, у розмірі 3594,23 - «заборгованість за процентами та комісією» на суму комісії у розмірі 1028,00 грн. (3594,23 1028,00 = 2566,23 грн. заборгованість за процентами).

Частиною 13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі».

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Умовами кредитного договору №1030/4274ВРL2А від 08.05.13 р., що укладений між первісним кредитором (ПАТ «ПтБ») та відповідачем, передбачено сплату пені в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування Кредиту, та/або від несплаченої частини суми Кредиту за кожен день прострочки.

Проте, суд звертає увагу, що заявлена у позовній заяві сума пені у розмірі 22625,39 грн. не відповідає сумі пені відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором 27.10.2014 р. у розмірі: 22462,57 грн., тобто позивачем безпідставно завищено у позовній заяві суму пені на 162 грн. 82 коп. (22625,39 22462,57 = 162,82).

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 48610,65 грн., яка складається із:

- 23581,85 грн. заборгованість за основною сумою боргу;

- 2566,23 грн. заборгованість за процентами;

- 22462,57 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості

Решта частина позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України у випадку, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1345,05 грн. на користь позивача (48610,65 *1378,00/49801,47 =1345,05) .

Керуючись ст.ст. 1, 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.509, 512, 525, 526, 530, 549, 610-612, 629, 1050, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 209, 212 - 215, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: 53301, АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, п/р №7001 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО 339500 суму заборгованості за кредитним договором № 1030/4274ВР2А від 8 травня 2013 року в розмірі 48610,65 грн., яка складається із: 23581,85 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2566,23 грн. заборгованість за процентами; 22462,57 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: 53301, АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, п/р №7001 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО 339500 суму судового збору у розмірі 1378,00 грн.

В задоволенні решти частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_3