______________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2272/17
Провадження № 2/520/6779/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу поліції ГУНП в Одеській області, третя особа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати дію Постанови СВ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 19.11.2010 року, б/н слідчий Токмаков В.Н., та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений згідно вказаної постанови.

Свої вимоги мотивує тим, що наявність арешту на належній його покійній матері квартирі АДРЕСА_2, унеможливлює отримання спадщини за законом, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання зявився позивач ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 відділу поліції ГУНП в Одеській області та представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 05 березня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було посвідчено Договір купівлі-продажу квартири реєстр. № 332, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру № 93 у будинку номер 49 по вулиці Невського Олександра в місті Одесі.

Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору не посвідченого нотаріусом дійсним, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

11 червня 2016 року ОСОБА_4 померла про, що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено відповідний актовий запис за № 6108.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до складу якої увійшла й квартира № 93 у будинку номер 49 по вулиці Невського Олександра в місті Одесі

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги майна померлої ОСОБА_4 є її діти: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини.

В установлений законом строк, а саме 14 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини, в результаті чого приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №4/2016, однак свідоцтво про право власності не нотаріусом не видавалось.

Як зазначає позивач, на теперішній час стало про наявність арешту на вищевказане нерухоме майно на підставі постанови СВ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 19.11.2010 року, б/н слідчий Токмаков В.Н.

Дійсно з Інформаційної довідки за № 76315162 від 20.12.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вбачається, що 22.11.2010 року о 17:39:19 за реєстраційним № 10517890 реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови слідчого СВ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 19.11.2010 року ОСОБА_7 було зареєстровано обтяження арешт квартири АДРЕСА_3, однак в графі власник вказано невідому особу ОСОБА_8.

З матеріалів справи вбачається, що в лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою щодо правомірності накладення вищевказаної постанови, на яку отримав лист за підписом т.в.о. начальника ОСОБА_9, в якому повідомляється, що згідно Єдиного реєстру досудових розслідувань та Централізованої бази даних ІІПС «Армор» в Приморському ВП м. Одеси будь-які відомості про накладення арешту та майно на яке накладено арешт відсутні, а також відсутні дані про кримінальну справу по якій накладено арешт на майно. Слідчий Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 на даний час не працює. У звязку з чим не можливо надати правову оцінку щодо правомірності накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, так як не встановлено по якій кримінальній справі накладено арешт на майно.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що наявність арешту на квартиру АДРЕСА_5, унеможливлює позивача ОСОБА_1 прийняти спадщину, яка залишилась після смерті його матері.

Положеннями ст. 3 ч. 1 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України).

З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення майна з - під арешту.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. ст, 2, 15, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України,ст. ст. 3,118-120,151 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовну ОСОБА_1 до Приморського відділу поліції ГУНП в Одеській області, третя особа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про зняття арешту задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_6, накладений на підставі постанови б/н слідчого СВ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 19.11.2010 року ОСОБА_7

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.