Ухвала іменем україни
12 квітня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 16 листопада 2005 року між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 15 тис. грн зі сплатою 14 % річних на строк до 14 листопада 2008 року. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки.

Позичальник зобов'язань за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 19 серпня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 166 682 грн 62 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача, та у солідарному порядку - з ПАТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_6 - 10 тис. грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року,провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить вказані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з таких підстав.

З матеріалів справи та змісту позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що банк звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акцент -Банк» та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2005 року, укладеним між банком та ОСОБА_6

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 серпня 2012 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2005 року у задоволенні позову було відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили 31 серпня 2012 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК Українипровадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову.

Необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України).

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі, не звернув уваги на відмінність підстав позовів, а саме, що на відміну від попередньої справи у даній справі вказано інший період, за який заявлено вимогу про стягнення заборгованості, крім того, на відміну від попередньої справи відповідачем також виступає ПАТ «Акцент-Банк», що призвело до неправильного застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

З огляду на це закриття судом провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених прав, що виникають із цивільних правовідносин, крім випадків, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Спори між юридичними особами, які виникають з кредитних правовідносин, належать до компетенції господарських судів (ст. ст. 1, 2, 21 ГК України).

Із матеріалів справи вбачається, що юридична особа ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулася до суду з позовом до юридичної особи ПАТ «Акцент-Банк» і фізичної особи ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконання якого забезпечено порукою.

Тобто позивач в одному провадженні об'єднав вимоги, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинств, оскільки спір між юридичними особами є господарським, а за участі фізичної особи - цивільним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, закрив провадження у справі відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Таким чином суди повинні обговорити питання щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 01 липня 2015 року у справах № 6-467цс15 та № 6-745цс15, а також у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15, які є обов'язковими для застосування.

За таких обставин постановлені у справі ухвали судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович