Справа № 509/967/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Осадченко С.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 селищної ради ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_6

до

ОСОБА_2 селищної ради та ОСОБА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Відділ Держгеокадастру в ОСОБА_2 районі Одеської області,

про зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, визнання недійсним і скасування рішення, визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2016 року ОСОБА_6 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 селищної ради та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ Держгеокадастру в ОСОБА_2 районі Одеської області, про зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, визнання недійсним і скасування рішення, визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, відповідно до якого з посиланням на ч.2 ст.95, ч.1 ст.106, ч.2, ст.152, ч.1 ст.155 ЗК України, ст.16 ЦК України просив суд:

1. Зобов'язати відповідача ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,100 га, що знаходиться у фактичному користуванні позивача ОСОБА_6 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул. Молодіжна, 1/1.

2. Визнати недійсним і скасувати рішення ОСОБА_2 селищної ради Овідіопольського району Одеської області в частині передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1002 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Молодіжна, діл. 1, відповідачу ОСОБА_4.

3.Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1002 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул. Молодіжна, діл. 1, кадастровий № :02:004:0770.

4.Усі судові витрати, що пов'язані з розглядом цієї справи покласти на відповідача.

19.10.2016 року ОСОБА_6 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом у новій редакції до ОСОБА_2 селищної ради та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ Держгеокадастру в ОСОБА_2 районі Одеської області, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, визнання недійсними та скасування рішення селищної ради та державного акту на право власності на земельну ділянку, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до Протоколу засідання правління колгоспу ім. Дзержинського від 13.04.1963 року громадянці ОСОБА_7 виділено земельну ділянку загальною площею 0,25 га. Згідно архівного витягу від 12.11.2012 року № Б-662, з протоколу № 3 зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Дзержинського від 26.06.1990 року, гр. ОСОБА_6 виділено земельну ділянку під нове будівництво площею 0.10 га із земельної ділянки матері ОСОБА_7. Відповідно до рішення ОСОБА_2 селищної ради від 14 грудня 2012 року № 746-VІ, позивачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,10 га що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул.Молодіжна, 1/1. Згідно рішення ОСОБА_2 селищної ради від 19 березня 2013 року № 825-VI, позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки. В січні 2014 року позивач замовив проект землеустрою, розробником є приватне підприємство «ФАРЕНГЕЙТ-ОВІДІЙ», та його оплатив. Але, 16.04.2015 року Державний кадастровий реєстратор Відділу Держземагенства в ОСОБА_2 районі своїм рішенням № РВ-015, відмовив у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, так як в межах земельної ділянки позивача, яку передбачувалося зареєструвати заходиться інша земельна ділянка або її частина. В подальшому позивач дізнався, що земельну ділянку, що знаходиться в користуванні більше 20 років, та до цього знаходилася вже більше 30 років в користуванні родичів позивача, та відповідно до якої позивач має наміри оформити право власності, також претендує відповідач по справі - ОСОБА_4. Крім цього в січні 2016 року позивачу стало відомо, що на підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради від 25.03.2010 року № 1834-V, про безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства, відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1002 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул.Молодіжна, 1, кадастровий номер земельної ділянки - :02:004:0770. Вважає, що рішення відповідача, ОСОБА_2 селищної ради, щодо виділення земельної ділянки відповідачу ОСОБА_8 і державний акт на право власності на земельну ділянку видані з грубим порушенням чинного законодавства України і мають бути скасовані. Діями відповідачів ОСОБА_2 селищної ради, ОСОБА_4 порушено його права щодо користування належною мені земельною ділянкою, площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул. Молодіжна, діл. 1/1. В звязку з викладеним, з посиланням на ч.2 ст. 95, ч.1 ст.106, ч.2 ст.152, ч.1 ст.155 ЗК України, ст.16, ЦК України він просить суд

1)Зобов'язати відповідача ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,100 га, що знаходиться у фактичному користуванні позивача ОСОБА_6 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район. смт.Овідіополь, вул. Молодіжна, 1/1.

2)Визнати недійсним і скасувати рішення ОСОБА_2 селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 1834-V від 25.03.2010 року про безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого господарства в частині передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,100 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Молодіжна, 1, відповідачу ОСОБА_4.

3)Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1002 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул. Молодіжна, діл. 1, кадастровий № :02:004:0770, серія ЯЛ № 512355.

4)Усі судові витрати, що пов'язані з розглядом цієї справи покласти на відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов у новій редакції підтримав, просить суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просить суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнала, просить суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Як вибачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами, відповідно до Протоколу засідання правління колгоспу ім.Дзержинського від 13.04.1963 року громадянці ОСОБА_7 виділено земельну ділянку загальною площею 0,25 га.

Згідно архівного витягу від 12.11.2012 року № Б-662, з протоколу № 3 зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Дзержинського від 26.06.1990 року, гр. ОСОБА_6 виділено земельну ділянку під нове будівництво площею 0.10 га із земельної ділянки матері ОСОБА_7.

Рішенням ОСОБА_2 селищної ради № 1834-V від 25.03.2010 року «Про безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства» ОСОБА_4 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,100 га, розташовану за адресою: вул..Молодіжна, 1 в смт.Овідіополь, Овідіопольського району Одеської області, кадастровий номер :02:004:0770.

ОСОБА_4 на підставі зазначеного рішення отримав та зареєстрував 12.11.2012 року державний акт на право власності серії ЯЛ № 512355 на вказану земельну ділянку.

Межі земельної ділянки встановлені в натурі (на місцевості), про що свідчить акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 28.05.2012 року.

Відповідно до рішення ОСОБА_2 селищної ради від 14 грудня 2012 року № 746-VІ, ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,10 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул.Молодіжна, 1/1.

Згідно рішення ОСОБА_2 селищної ради від 19 березня 2013 року № 825-VI, позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки.

Хоча у рішеннях селищної ради і не збігаються адреси земельних ділянок, представником селищної ради визнано, що в обох рішеннях мова іде про одну і ту саме земельну ділянку.

Як вже зазначав суд, з копії протоколу № 5 засідання правління колгоспу ім..Дзержинського від 13.04.1963 року вибачається, що було вирішено виділити ОСОБА_7 присадибну ділянку в розмірі 0,25 га. Відповідно до протоколу № 3 зборів уповноважених колгоспу ім.Дзержинського від 25.06.1990 року виділено земельну ділянку під будівництво ОСОБА_6 площею 0,10 га із ділянки матері ОСОБА_7.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.12-1 Земельного Кодексу УРСР (в редакції 1971 року) сільські Ради народних депутатів, їх виконавчі комітети в межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, на своїй території затверджують рішення загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених) або адміністрації радгоспу, підприємства, організації, установи про наділення присадибних ділянок робітникам, службовцям, пенсіонерам та інвалідам, які проживають у сільських населених пунктах.

Відповідно до ст.16 цього ж Кодексу надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу PCP і Української PCP. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої воші надаються, і основні умови користування земель. Надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів оформлення земельної ділянки площею 0,25 га ні його матірю ОСОБА_7, ні ним самим земельної ділянки площею 0,10 га у відповідності до чинного на той час законодавства України.

Рішення ж правління та зборів уповноважених членів колгоспу не є належними та допустимими доказами виділення земельних ділянок у відповідності до чинного законодавства України.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст зокрема належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу.

Стаття 20 ЗК України зазначає, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно із ст.ст.38-40 ЗК України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування, використання яких здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Статтями 78, 81 ЗК України передбачено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, яке набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, на підставі зокрема: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Одночасно, у відповідності до ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого

самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лишене відповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а вразі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються КМУ.

Виходячи зі змісту ст.ст.152-154 ЗК України вбачається, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду - не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обовязки чи обмеження та несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійсненні власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 згідно рішення ОСОБА_2 селищної ради № 1834-V від 25.03.2010 року та відповідно до положень ЗК України отримав у користування спірну земельну ділянку, на яку зареєстрував право власності, селищна рада не мала права рішенням ОСОБА_2 селищної ради від 14 грудня 2012 року № 746-VІ надавати дозвіл ОСОБА_6 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність спірної земельної ділянки, без вилучення спірної земельної ділянки у ОСОБА_4

З огляду на викладене суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог позивача, у звязку з чим відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя А.І.Бочаров