Справа № 496/204/17
Провадження № 2/496/732/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області

в складі: судді Дранікова С.М.

при секретарі Камочкіній А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 районної державної адміністрації про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття її, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд встановити факт її постійного сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття цієї спадщини, та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у розмірі 2,3 га, що знаходиться на території Усатівської сільської ради Біляївського району на землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кірова і належить ОСОБА_4, померлій 08.10.2002 року на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ОД №0281013, виданого 13 березня 1998 року головою Державної адміністрації Біляївського району Одеської області, та зареєстрований 13 березня 1998 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №455.

Позивачка в судове засідання не зявилась, але на адресу суду надіслала заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити, та розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, але на адресу суду надіслав клопотання в якому пояснив, що ОСОБА_1 дійсно проживала с тіткою по день її смерті , вела спільне господарство, обробляла земельну ділянку, та фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 З позовними вимогами згоден в повному обсязі, та просить розглянути справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином, ніяких письмових пояснень по справі, на адресу суду не надходили

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2002 року померла тітка позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №311817, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Суворовського районного управління юстиції в м. Одеса. Після її смерті відкрилася спадщина а саме: земельна частка (пай) у розмірі 2,3 га, що знаходиться на території Усатівської сільської ради Біляївського району на землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кірова. Право власності на земельну ділянку, ОСОБА_4, підтверджується сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серії ОД №0281013, виданого 13 березня 1998 року головою Державної адміністрації Біляївського району Одеської області, та зареєстрований 13 березня 1998 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №455.

ОСОБА_1 по день смерті тітки проживала з нею, вели спільне господарство, проводили ремонтні роботи, здійснювала зберігання майна, що підтверджується довідкою №1876 від 28.11.2016 року виданою Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області.

У 2003 році позивачка звернулася до нотаріуса, з заявою про прийняття спадщини, однак їй було розяснено що племінники не являються спадкоємцями згідно Цивільного кодексу у редакції 1964 року.

Прикінцеві та перехідні положення ЦК України в редакції 2004 року п. 5 Правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийняття ніким із спадкодавців до набрання чинності цим законом.

Таким чином, у відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивачка прийняла спадщину з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем.

Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивачка про відмову від спадщини не заявляла, а отже фактично прийняла її в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном.

Відповідач ОСОБА_2, який також являється племінником померлої ОСОБА_4 в свою чергу відмовився від прийняття спадкового майна на користь позивачки.

Враховуючі ці обставини, позивачка пізніше звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак листом від ОСОБА_3 районної Державної нотаріальної контори від 17.01.2017 року №103/02-14 їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з питання встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та визнання права на спадкування, після смерті тітки ОСОБА_4

У відповідності з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлення вищезазначеного факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати її право на спадкування після смерті тітки в установленому законом порядку.

У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 до дня її смерті, тобто на день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Таким чином судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, позов ОСОБА_1 законний та обґрунтований, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-216, 256-258 ЦПК України, ст.ст.1216,1218, 1264, 1268, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 районної державної адміністрації про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття її задовольнити.

Встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття цієї спадщини, та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у розмірі 2,3 га, що знаходиться на території Усатівської сільської ради Біляївського району на землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кірова і належить ОСОБА_4, померлій 08.10.2002 року, на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ОД №0281013, виданого 13 березня 1998 року головою Державної адміністрації Біляївського району Одеської області, та зареєстрований 13 березня 1998 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №455.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_5