13.02.2017 Єдиний унікальний № 371/1660/16-ц
Провадження №2/371/137/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2017 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гаврищука А.В.

за участю секретаря Семерей Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Піївської сільської ради Миронівського району Київської області, третя особа на стороні відповідача, без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) 27 грудня 2016 року звернулась до Миронівського районного суду із позовом до Піївської сільської ради Миронівського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на земельну ділянку, розташовану на території Піївської сільської ради Миронівського району Київської області.

Для прийняття спадщини позивач 9 грудня 2016 року звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцт про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку із пропуском шестимісячного строку, тому просить у судовому порядку визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача - Піївської сільської ради у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Ухвалою суду від 17 січня 2017 року до участі у справі було залучено третю особу на стороні відповідача, без самостійних вимог на предмет спору -ОСОБА_2, яка як вбачається з матеріалів справи, є власником частини спірного майна.

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Проте надіслала до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що вона є законним власником спірного спадкового майна, а саме будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами, оскільки спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, відсутні. Просила у задоволенні позову відмовити.

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача та третьої особи.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пії Миронівського району Київської області помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим повторно 8 вересня 2016 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області /а.с.9/.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки, розташованої в с. Пії Миронівського району Київської області /а.с. 15/.

Похованням ОСОБА_3 займалася адміністрація сільської ради /а.с. 16/.

Позивач не заперечувала, що на час відкриття спадщини вона зі спадкоємцем разом не проживала, про що також свідчать довідки Піївської сільської ради № 681 від 9 грудня 2016 року та № 529 від 7 жовтня 2016 року /а.с. 14, 16/.

Довідку Комунального концерну Центр Комунального Сервісу м. Києва №5144 від 23 вересня 2016 року /а.с. 13/ суд до уваги не бере, оскільки вказаний доказ є явно недостовірним та суперечить усім іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, а також поясненням самого позивача.

Позивач є дочкою померлого ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 8 січня 1976 року Ленінградським відділом РАЦС м. Києва/а.с.10/.

Будучи спадкоємицею за законом після смерті батька, позивач звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, проте постановою від 17 грудня 2016 року державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтв у зв'язку із пропущенням строку, встановленого для прийняття спадщини /а.с.12/.

Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст.ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ст. 1272 ЦК України.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця на вчинення цих дій.

Крім того, така ж позиція висвітлена і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зокрема зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Помилковою є практика судів, які визнають причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними із порушенням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв'язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків.

У підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає, що з народження проживає в м. Києві. 2 лютого 1993 року її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб. З того часу вони не підтримували зв'язок, оскільки причиною розлучення було пияцтво батька. Батько проживав в с. Пії Миронівського району, тому про його смерть позивач дізналася випадково вже після сплину строку, встановленого для прийняття спадщини, та не знала, що законодавство України дає можливість скористатися своїм правом на спадщину та дає можливість оформити права на спадкове майно, про яке вона дізналася тільки із листів відповідача.

Викладені у позовній заяві та усних поясненнях позивача та її представника причини пропуску строку на прийняття спадщини суд не вважає поважними. Позивачем не зазначено жодної обґрунтованої причини, пов'язаної з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. У своїх усних поясненнях позивач зазначила, що про смерть батька дізналася більш, ніж через 12 років після того, як вона сталася, протягом усього цього часу не вчиняла дій, щоб налагодити стосунки з батьком чи поцікавитися його життям.

Крім того, з доказів, наданих третьої особою вбачається, що частина спірного спадкового майна на час розгляду справи є власністю ОСОБА_2, законність набуття третьою особою цього майна не є предметом розгляду даного спору, тому судом не досліджувалась.

Водночас, виходячи із принципів правової визначеності, законності та обґрунтованості судового рішення суд приходить до висновку, що безпідставне задоволення вимог позивача може в подальшому порушити права та законні інтереси третьої особи у справі.

З огляду на викладене у суду немає правових підстав для поновлення пропущеного позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки, причини, які зазначені позивачем для поновлення цього строку, не є поважними та не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подачі заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215, ч. 4 ст.130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1217, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання через Миронівський районний суд Київської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом Київської області, якщо воно не буде скасоване.

Повний текст рішення виготовлено 13.02.2017.

Суддя підпис А.В. Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Гаврищук