26.01.2017 Справа № 756/3691/16-ц
Справа № 756/3691/16-ц
Провадження 2/756/390/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Ільченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 27.02.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики за умовами якого ОСОБА_2 надано у борг 35 000 доларів США, які ОСОБА_2 мала повернути ОСОБА_3 27.02.2015 року. В подальшому 01.12.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги за договором позики від 27.02.2010 року.

Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від повернення коштів, ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь з відповідачки заборгованість у розмірі 1 319 415 грн. 42 коп., що складається з 971 709 грн. 20 коп. основного боргу за курсом НБУ на день звернення до суду, 30 346 грн. 00 коп. трьох процентів річних та 317 360 грн. 22 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 13.07.2016 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у справі у якості третьої особи залучено ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом надіслання повістки на зареєстроване місце проживання та направлення телеграми, тому відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до розписки від 27.02.2010 року ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 35 000 доларів США, які зобов'язався повернути 27.02.2015 року (а.с. 4).

Відповідно до договору відступлення прав вимоги укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 01.12.2015 року, до ОСОБА_1 перейшло право вимоги від ОСОБА_2 за договором позики від 27.02.2010 року (а.с. 5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 41).

Згідно договору безпроцентної позики грошей укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 07.08.2009 року на умовах договору ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 в борг 100 000 грн. (а.с. 42).

Договором застави від 07.08.2009 року в забезпечення виконання зобов'язань за договором безпроцентної позики грошей укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 07.08.2009 року позичальник передав у заставу автомобіль (а.с. 43-44).

Згідно з витягу з ЄРДР вбачається, що в СВ Оболонського УПИГУ НП у м. Києві відкрито кримінальне провадження № 0004562 від 07.05.2016 року за заявою ОСОБА_2 (а.с. 48).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за позикою вбачається, що загальна заборгованість за позикою станом на 14.03.2016 року складає 1 319 415 грн. 42 коп., з них заборгованість за позикою - 35 000 доларів США еквівалентно (по курсу 1 долар США=27,763120) в гривні станом на 27.02.2015 року 971 709 грн. 20 коп., індекс інфляції за період з березня 2015 року по лютий 2016 року 317 360 грн. 22 коп., 3% річних з 27.02.2015 року по 27.01.2016 року від простроченої суми - 30 346 грн. (а.с. 2).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснено у п. 14 постанови пленуму Верховного Суду України 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено те, що ОСОБА_2 не виконала взяте на себе зобов'язання за укладеним із ОСОБА_3 договором позики та не повернула взяті у борг грошові кошти, право вимоги за цим договором поруки перейшло до ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення та трьох процентів річних.

При цьому вимога позову про стягнення боргу з урахуванням інфляційних втрат внаслідок задоволенню не підлягає, оскільки борг надавався в іноземній валюті тому індексації не підлягає.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору, то згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 952 000 грн. 00 коп. боргу за договором позики, 26 056 грн. 11 коп. - три проценти річних, 499 грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, а всього 978 555 грн. 11 коп.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя