У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 березня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2, стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», а саме на постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження №26921758 від 16 лютого 2017 року,

встановила :

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 березня 2017 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2, стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», а саме на постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження №26921758 від 16 лютого 2017 року, задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 від 16 лютого 2017 року про відновлення виконавчого провадження №26921758 з виконання виконавчого листа №2-35, виданого Володимирецьким районним судом Рівненської області.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» вказує на її незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано, що постанова про відновлення виконавчого провадження винесена державним виконавцем у зв'язку з скасуванням постанови про закінчення виконавчого провадження від 01 листопада 2016 року, а не на підставі постанови від 29 квітня 2015 року, оскільки остання постанова державним виконавцем не виносилась. Судом залишено поза увагою, що в зв'язку зі сплатою частини боргу ОСОБА_1 по виконавчому листу № 2/35-11 державним виконавцем було винесено постанову від 07 травня 2015 року, яка в подальшому була скасована в судовому порядку.

Зазначає, що оригінал постанови від 29 квітня 2015 року не було досліджено в судовому порядку, оскільки такої постанови в наявності немає, а тому виконавче провадження підлягає відновленню на підставі винесеної державним виконавцем постанови про відновлення виконавчого провадження від 16 лютого 2017 року.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову з задоволенні скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 та скасовуючи постанову про відновлення виконавчого провадження №26921758 від 16 лютого 2017 року суд першої інстанції виходив з того, що на час винесення оскаржуваної постанови, державним виконавцем не було враховано наявність чинної постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 квітня 2015 року, яка сторонами не оспорювалась.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадженні» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи,

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2011 року Володимирецьким районним судом було видано виконавчий лист №2-35 про стягнення з боржників ОСОБА_1, ОСОБА_3 солідарно на користь ВАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором від 11 квітня 2007 року.

На підставі вказаного виконавчого листа, державним виконавцем відділу ДВС Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 26921758 від 10 червня 2011 р.

29 квітня 2015 року ОСОБА_1 сплатив кошти на погашення боргу за виконавчим листом.

07 травня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Володимирецького районного управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку зі сплатою боржником суми боргу(а.с.43, 67).

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу від 07 травня 2015 року про закінчення виконавчого провадження (а.с 41-42).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

За таких обставин, 22 вересня 2016 року державним виконавцем було відновлено виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову.

У зв'язку із тим, що станом на 01 листопада 2016 року виконавчий лист до відділу ДВС, після відновлення виконавчого провадження, стягувачем повторно не пред'являвся, постановою державного виконавця Ніколайчука В.А. від 01 листопада 2016 року виконавче провадження № 26921758 було закінчено на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.4,69).

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року (а.с.37), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року (а.с.38-39) скасовано постанову державного виконавця від 01 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження №26921758 з тих підстав, що оскаржувана постанова державним виконавцем винесена передчасно, оскільки тримісячний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання на час її винесення не сплив, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 10 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказане виконавче провадження підлягає відновленню, оскільки постанова про його закінчення від 07 травня 2015 року скасована в судовому порядку, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

В судовому засіданні колегією судді апеляційного суду оглянуто матеріали вказаного провадження та встановлено, що оригінал постанови від 29 квітня 2015 року державним виконавцем у виконавчому провадженні відсутня, а наявний оригінал постанови про закінчення вказаного виконавчого провадження саме від 07 травня 2015 року.

ОСОБА_1 вказана обставина не спростована, оригінал постанови про закінченій виконавчого провадження від 29 квітня 2015 року для огляду суду не надано.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України установлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження саме від 07 травня 2015 року, тобто вказаною ухвалою встановлено, що постанова від 29 квітня 2015 року, на яку покликається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, державним виконавцем не виносилась.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що на момент винесення постанови про відновлення виконавчого провадження від 16 лютого 2017 року, в матеріалах виконавчого провадження вже була наявна постанова державного виконавця про відновлення вказаного провадження від 22 вересня 2016 року, яка є чинною та сторонами не оспорювалась.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для винесення оскаржуваної постанови від 16 лютого 2017 року в державного виконавця не було, а

тому така постанова підлягає скасуванню, оскільки наявність декількох постанов про відновлення виконавчого провадження по одному й тому ж виконавчому провадженню Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає що наявні підстави для скасування постанови державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 від 16 лютого 2017 року про відновлення виконавчого провадження з підстав наявності в матеріалах справи незакінченої та не виконаної постанови про відновлення вказаного провадження від 22 вересня 2016 року

Керуючись ст.ст. 303,307,308,312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 березня 2017 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2, стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», а саме на постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження №26921758 від 16 лютого 2017 року, задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 від 16 лютого 2017 року про відновлення виконавчого провадження №26921758.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: