Справа № 683/3468/16-ц
25 квітня 2017 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.
при секретарі Бадаєвій Н.О.
розглянувши у судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, втрат від інфляції, процентів за користування коштами,
Позивач звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити, з вищенаведених підстав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявивсь повторно, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 10 березня 2015 року позичив у позивача ОСОБА_1 101 000 гривень на строк до 30 серпня 2015 року, про що написав відповідну розписку (а.с.23,24).
На виконання вказаного зобовязання, ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 11 000 грн. у період, визначений договором позики, однак у визначений строк, грошові кошти в сумі 90 000 грн. не повернув.
Вказані обставини підтверджуються розпискою, написанною власноручно 10 березня 2015 року відповідачем ОСОБА_2 (а.с.23,24).
Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Вказані правові висновки висловлені Верховним Судом України в постановах №6-1967цс15 від 11.11.2015р. та № 6-63цс13 від 18.09.2013 р.
За змістом ст.1051 ЦК України,позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
На підтвердження укладення договору позики позивач надав суду оригінал розписки від 10 березня 2015 року, яка свідчить про отримання 101 000 гривень ОСОБА_2 10 березня 2015 року у борг від ОСОБА_1 (а.с.23,24).
Відповідно до ст.545 ЦК України,прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Тому наявність у ОСОБА_1 оригіналу розписки, написаної 10 березня 2015 року ОСОБА_2 про позику 101 000 гривень, вказує про невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань перед ОСОБА_1 щодо повернення йому, зазначених у розписці коштів.
В звязку з тим, що відповідач не виконав своїх зобовязань, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу 90 000 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України).
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки ОСОБА_2 не виконав зобов'язання за договором позики від 10 березня 2015 року, тому відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України з нього на користь позивача підлягає стягненню 13 860 грн. інфляційних нарахувань та 360 грн. трьох процентів річних за період з травня 2015 року по жовтень 2016р.
Відповідно до Листа Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що становлять відповідний період, перемножити між собою.
Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно і публікуються в газеті "Урядовий кур'єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними.
Розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення з травня 2015 року по жовтень 2016р. становить: 100,4% х 102,3% х 102% х 100,7% х 109,45 =115,4%
Сума боргу становить 90 000 грн.
Тому сума інфляційних нарахувань складає 13 860 грн. (90 000 грн. х 115,4% : 100% = 103860 грн. 90 000 грн.).
Також, з відповідача на користь позивача слід стягнути 360 грн. трьох процентів річних за прострочення виконання зобов»язання за договором позики.
За таких обставин на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 борг за договором позики від 10 березня 2015 року в розмірі 90 000 грн., 13 860 грн. інфляційних нарахувань, 360 грн. трьох процентів річних, а також відповідно до положень ст.88 ЦПК України - 1042,2 грн. судових витрат, а всього 105 262,2 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 60, 84, 88, 208, 209, 212215, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 90 000 (девяносто тисяч) гривень боргу за договором позики, 13 860 (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят) гривень інфляційних нарахувань, 360 (триста шістдесят) гривень трьох процентів річних, 1042,2 грн. судових витрат, а всього 105 262,2 (сто пять тисяч двісті шістдесят дві гривні 20 копійок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: