провадження № 2-з/201/721/2017
У Х В А Л А

про забезпечення позову

26 квітня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває вказана цивільна справа.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій ОСОБА_1 просить заборонити відчуження житлового будинку № 77, що розташований по вул. Лабораторна в місті Дніпро (реєстраційний обєкт нерухомого майна 101), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4.

Розглянувши заяву, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту та майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або і інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить (з урахуванням уточнень) стягнути з останнього грошові кошти в розмірі 146 528,90 грн.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи положення ст. ст. 151, 152 ЦПК України та зазначені розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки майно, заборонити відчуження якого заявник просить суд, є власністю не відповідача ОСОБА_3, а його дружини ОСОБА_4, таким чином забезпечення позову тим шляхом, що просить ОСОБА_1, може порушити права третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 294 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя С.О. Демидова