У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех-Гарантія», третя особа - Черевківська сільська рада, про визнання недійсними договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього і повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 грудня 2014 року є власником земельної ділянки площею 3,07 га, яка розташована на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

У кінці 2014 року відповідач запропонував йому укласти попередній договір оренди вказаної земельної ділянки, оскільки колишній її власник (його мати) померла.

Посилаючись на те, що відповідач приховав від нього укладення додаткової угоди до договору, вважає, що правочин вчинено під впливом обману, а тому на підставі ст. 230 ЦК України просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,07 га, укладений в кінці грудня 2014 року між ним і відповідачем та повернути спірну земельну ділянку.

Уточнивши позовні вимоги, зазначив, що він підписав додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 від 01 січня 2008 року, яку вважає незаконною, оскільки не отримував від відповідача пропозицій щодо укладення такої угоди і не пропонував їх зі свого боку, не одержував проекту додаткової угоди та її примірника, в тексті угоди відсутня вказівка на те, що вона є невід'ємною частиною договору.

Договір оренди вважає недійсним з тих підстав, що він укладений без будь-яких погоджень, попереднього надання його проекту, зареєстрований відділом Держкомзему у Миргородському районі після спливу п'яти років, його матір та він не отримували документів, які є невід'ємними частинами договору, у зв'язку з чим просив визнати договір оренди земельної ділянки - недійсним з поверненням йому, як власнику, спірної земельної ділянки.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Судами встановлено, що 01 січня 2008 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агротех-Гарантія» укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_2, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Миргородському районі Полтавської області 02 лютого 2012 року за № НОМЕР_1, за умовами якого ОСОБА_5 передала відповідачу в строкове, платне володіння і користування строком на 15 років земельну ділянку, площею 3,07 га, яка знаходиться на території Черевківської сільської ради Миргородського району та належить їй на підставі державного акту серії НОМЕР_3, зареєстрованого 05 жовтня 2004 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 98.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 грудня 2014 року позивач прийняв спадщину, до складу якої увійшла спірна земельна ділянка та продовжує отримувати орендну плату за договором оренди.

29 грудня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, згідно з якою замінено сторону орендодавця на його правонаступника. Всі інші умови договору оренди земельної ділянки залишилися без змін.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з вільного волевиявлення ОСОБА_5 на укладення спірного договору оренди, яке було спрямоване на передачу земельної ділянки в оренду та отримання орендної плати, а також врахував, що позивачем не надано доказів введення його в оману щодо фактів, які впливають на укладення спірного договору або додаткової угоди до нього, а також доказів, що його мати не отримувала другого примірника спірного договору, а він додаткової угоди до нього, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур