Справа № 303/4051/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готри Т.Ю.,

суддів Джуги С.Д., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про визначення виконавців послуг» від 23 жовтня 2012 року за № 261 та від 29 січня 2013 року за №19 - позивача визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. На підставі акту прийому-передавання, будинок №16 по вул.Гоголя м.Мукачево переданий в управління та обслуговування ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс». Відповідач по справі користується послугами з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, і відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами послуг, які йому надає товариство. Так, між Товариством і ОСОБА_1 рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2014 року визнано договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території укладеним з 01 грудня 2012 року. Товариством на виконання вимог "Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій", затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, було здійснено належне утримання будинку №16 по вул.Гоголя, але відповідачка за надані послуги не сплачує. Посилаючись на те, що станом на 06 липня 2016 року борг відповідачки перед Товариством становить 1946 грн. 83 коп., який вона в добровільному порядку сплачувати не бажає, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 1946,83 грн., витрати пов'язані з оплатою судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у сумі - 1378 грн. та витрати пов'язані із наданою товариству правовою допомогою у розмірі - 551,20 грн.. В подальшому представник позивача подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог, в якому просив суд стягнути з відповідачки на користь товариства заборгованість за надані послуги в сумі 681,56 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 681 (шістсот вісімдесят одну) гривню 56 копійок та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень сплаченого судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове рішення, яким відмовити товариству у задоволені позову. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутній договір з відповідними додатками про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що позбавляє суд можливості зробити будь-які правові висновки, в тому числі чи існують договірні відносини між сторонами, оскільки строк дії договору, який був визнаний укладеним з 1.12.2012 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області сплив 1.12.2014 року; судом першої інстанції не вірно встановлено період за який утворилась заборгованість, оскільки невиконання стороною договору своїх обовязків носить конкретний характер; висновок суду про те, що заборгованість утворилась за період з листопада 2013 року по вересень 2016 року суперечить розрахунку нарахувань за послуги за період з грудня 2012 року по вересень 2016 року від 20 вересня 2016 року, який приєднаний позивачем до клопотання про зменшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав.

Апелянт ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, а тому її неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, та є актом спеціальної дії, який регулює такі відносини. Також Законом визначено права та обовязки виконавців та споживачів послуг.

Як передбачено частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

24 січня 2006 року своєю Постановою за № 45 Кабінет Міністрів України вніс зміни до Постанови №572 від 8 жовтня 1992 р. «Правила користування приміщеннями житлових будинків», які визначають порядок користування приміщеннями житлових будинків.

Відповідно до пункту 4 Правил, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров'ю внаслідок незадовільного утримання будинку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства; переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Пунктом 7.2 вищевказаних Правил, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний - оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про затвердження наслідків конкурсу з визначення виконавців послуг з управління будинками» від 23 жовтня 2012 року за № 261 та «Про погодження виконавця послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом, групою будинків; утримання житлових будинків і прибудинкових територій» від 29 січня 2013 року за № 19 - позивача ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом, групою будинків; утримання житлових будинків і прибудинкових територій в м.Мукачево (а.с.7, 8).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2014 року, що набрало законної сили, визнано Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між ТОВ "І.Т.В. Сервіс Плюс" та ОСОБА_1, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 - укладеним з 1 грудня 2012 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "І.Т.В. Сервіс Плюс" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 1 грудня 2012 року по жовтень 2013 року в сумі 477 гривень 96 копійок та судові витрати в сумі 473 гривні (а.с.9-14).

А тому доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність між сторонами договірних відносин, за відсутності відповідного договору, не заслуговують на увагу і спростовуються вище зазначеним судовим рішенням.

Будинок №16 по вул.Гоголя у м.Мукачево, в якому проживає відповідач, віднесено до переліку будинків, стосовно яких позивач здійснює послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі обєкта в управління з управління (з балансу) (а.с.15-18).

Факт здійснення позивачем вище зазначених послуг стверджується матеріалами справи. Зокрема з Актів №80 від 14 березня 2014 року, №16 від 03 березня 2015 року, № 32 за березень 2016 року, № 340 від 12 вересня 2015 року ТОВ «І.Т.В.Сервіс-Плюс» слідує, що позивачем було проведено періодичну перевірку і прочистку димових і вентиляційних каналів у будинку № 16 по вул. Гоголя в м.Мукачево (а.с.35, 36).

З нарядів за травень 2015 року, квітень 2014 року, квітень 2016 року, жовтень 2015 року вбачається, що на замовлення ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс - Мукачівською міськрайонною філією Державної установи «Закарпатський обласний Лабораторний центр Держсанепідслужби України» в будинку №16 по вул.Гоголя в м.Мукачево проводились дератизаційні роботи (а.с.39-42).

Також ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» проводились роботи по поточному ремонту в будинку №16 по вул.Гоголя в м.Мукачево, що стверджується нарядами - завданнями від 23 лютого 2016 року, 05 квітень 2016 року, 12 травня 2016 року, 07 травня 2016 року, 24 травня 2016 року, 30 квітня 2015 року, 18 лютого 2015 року, 04 лютого 2015 року, 09 січня 2015 року, 10 січня 2015 року, 14 листопада 2014 року, 11 листопада 2014 року, 19-20 серпня 2014 року, 18 червня 2014 року, 06 травня 2014 року, 02 травень 2014 року (а.с.43-58).

Згідно останнього розрахунку нарахувань за надані послуги, доданого позивачем до клопотання про зменшення розміру позовних вимог, то за період з грудня 2012 року по вересень 2016 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість в сумі 681,56 грн. (а.с.73).

З даним розрахунком погодився суд першої інстанції та стягнув указану суму.

Однак, з даним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «І.Т.В. Сервіс-плюс» з даним позовом до суду звернувся 07 липня 2016 року, що стверджується відміткою суду на позовній заяві (а.с.3), в якій просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 1946,83 грн. за період з грудня 2012 року по липень 2016 року.

У запереченнях на позовну заяву від 08.09.2016 року відповідачка ОСОБА_1 просила застосувати позовну давність до вимог, що перевищують строк позовної давності, та відмовити у їх задоволенні (а.с.63-65).

У клопотанні про зменшення розміру позовних вимог від вересня 2016 року (а.с.72) представник позивача зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідачки на користь товариства заборгованість за надані послуги в сумі 681,56 грн., мотивуючи його тим, що 05 вересня 2016 року на рахунок товариства надійшли кошти від відповідача в сумі 1468,87 грн.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для вимови у позові (ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України).

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 просила застосувати позовну давність до вимог, заявлених позивачем понад три роки, тому строк позовної давності слід обчислювати не з грудня 2012 року по вересень 2016 року, як помилково вважав суд першої інстанції, а з 07 липня 2013 року по 07 липня 2016 року (моменту звернення до суду з позовом) в межах трирічного строку позовної давності, та з урахуванням того, що позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції не збільшував розмір позовних вимог, а тому заборгованість відповідача, згідно наданого позивачем розрахунку від 20.09.2016 року (а.с.73) за мінусом сплачених відповідачкою сум 427,84+ 258,36+258,36+1468,87=2413,43 грн. становить 93,04 грн., яку слід стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства.

Сплата відповідачкою зазначених сум вказує на визнання нею факту надання позивачем вище зазначених послуг.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідачки на користь товариства витрат на правову допомогу у розмірі 551,20 грн., то у задоволенні таких слід відмовити, оскільки їх розмір не пропорційний задоволеній сумі 93,04 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 кв.№63, Закарпатської області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю І.Т.В. Сервіс Плюс: м.Мукачево, вул.Ужгородська, 17, (р/р 9500 в АКІБ Укрсиббанк, МФО - 351005, код ЄДРПОУ - 38456224) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 93 гривні 04 копійок.

У решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено на протязі двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді: