Ухвала

іменем україни

01 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Кредит Оптима Банк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на заставне майно, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Кредит Оптима Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від0 6 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічнеакціонерне товариство «Кредит Оптима Банк» (далі - ПАТ «Кредит Оптима Банк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, у якому просилозвернути стягнення на заставне майно у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2008 року у розмірі 1 767 406 грн 64 коп., шляхом звернення стягнення на автомобіль марки «Lexus», модель LX 478, тип автомобіля - легковий універсал, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі НОМЕР_3, чорного кольору, який належить ОСОБА_4 на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04 липня 2008 року НОМЕР_4, видане реєстраційно-екзаменаційним відділом № 4 Управління Державної автоінспекції у м. Києві (далі - ВРЕР- 4 УДАІ у м. Києві), шляхом його продажу з прилюдних торгів.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до умов кредитного договору від 19 грудня 2008 року ПАТ «Кредит Оптима Банк» надало ОСОБА_4 кредит у розмірі 637 500 грн із терміном повернення до 19 грудня 2011 року та сплатою 26 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та відповідачем 26 грудня 2008 року був укладений договір застави № 045/3, відповідно до умов якого предметом застави є: автомобіль марки «Lexus», модель LX 478, тип автомобіля - легковий універсал, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_5.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Кредит Оптима Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Кредит Оптима Банк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що 19 грудня 2008 року між ПАТ «Кредит Оптима Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно із яким останній отримав кредит у розмірі 637 500 грн із терміном повернення до 19 грудня 2011 року та сплатою 26 % річних.

Із метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 грудня 2008 року між ПАТ «Кредит Оптима Банк» та ОСОБА_4 укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки LEXUS, модель LX 470, тип автомобіля легковий універсал, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_5, чорного кольору, що належить ОСОБА_4 на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04 липня 2008 року НОМЕР_4, виданого ВРЕР-4 УДАІ у м. Києві.

ОСОБА_4 зобов'язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувалися, у зв'язку із чим станом на 15 грудня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 1 767 406 грн 64 коп.

18 серпня 2014 року ПАТ «Кредит Оптима Банк» надіслало на адресу ОСОБА_4 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Кредит ОптимаБанк», суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль, на який просить звернути стягнення позивач, не є предметом застави за договором застави від 26 грудня 2008 року № 045/3.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 11 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Звертаючись до суду із позовом, ПАТ «Кредит ОптимаБанк» просило звернути стягнення на автомобіль марки «Lexus», модель LX478, тип автомобіля - легковий універсал, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_5, чорного кольору, який належить ОСОБА_4 на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04 липня 2008 року.

З матеріалів справи, зокрема ч. 2 п. 1.2. договору застави, укладеного між сторонами вбачається, що предмет застави належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого ВРЕВ - 4 УДАІ у м. Києві 04 липня 2008 року.

Згідно з цим свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_4 належить автомобіль LEXUS, LX 470, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, легковий універсал, об'єм двигуна 4700, номер шасі НОМЕР_5.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, відмовляючи у позові, виходив лише із співставлень даних про автомобіль, зазначених у договорі застави від 26 грудня 2008 року, та даних автомобіля, зазначених у позовній заяві.

При цьому, суд залишив поза увагою той факт, що докази мають оцінюватись судом відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, згідно з якою суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, вирішуючи спір, суд не дослідив та не надав оцінки звіту про незалежну оцінку ринкової вартості автомобілю станом на 24 грудня 2008 року, згідно з яким здійснювалась оцінка вартості автомобіля LEXUS, LX 470, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, легковий універсал, об'єм двигуна 4700, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, власник ОСОБА_4

Крім того, судом не надано оцінки витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15 грудня 2014 року № 45870524, відповідно до якого об'єктом обтяження є автомобіль марки LEXUS, модель LX 470, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_5 (а. с. 16).

При цьому, ОСОБА_4 не спростував факт передачі у заставу саме автомобіля з характеристиками, зазначеними у позовній заяві банку.

Матеріали справи не містять даних і про те, що у момент укладення договору застави відповідачу належав інший транспортний засіб на підставі іншого свідоцтва про реєстрацію.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що станом на 26 грудня 2008 року (момент оформлення договору застави) відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого ВРЕВ - 4 УДАІ у м. Києві 04 липня 2008 року, він був власником автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_1, який був за закріплений за транспортним засобом марки LEXUS, модель LX 470, легковий універсал, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, який і був переданий у заставу банку. При укладанні договору застави була допущена описка при внесенні моделі та номеру шасі (кузова, рами) у договір застави належного йому (відповідачу) автомобіля, про яку банк дізнався лише при розгляді цієї справи.

Між тим, описка у договорі застави не спростовує сам факт передачі автомобіля у заставу банку згідно з вищенаведеними документами.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на викладене уваги не звернув, не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кредит Оптима Банк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик