Справа № 642/1097/17
Провадження № 2/642/782/17
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нового іпотекодавця та внесення змін до запису про іпотеку у державному реєстрі прав на нерухоме майно, -

В с т а н о в и в:

У березні 2017 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: Федеративна Республіка Німеччина, Ханновер, Ротекреу штрассе, 5, іпотекодавцем за договором іпотеки, укладеним 23 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ОСОБА_3 та посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, з внесенням змін щодо іпотекодавця до запису про іпотеку у державному реєстрі прав на нерухоме майно № 3007 від 23 липня 2015 року.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В роз'ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Визначення змісту та розміру позовних вимог є правом саме позивача, а не суду. У випадку задоволення позовної вимоги судове рішення має бути чітким та зрозумілим для виконання, зокрема, для державного виконавця на випадок його примусового виконання.

Позовна заява не відповідала вимогам пунктів 2, 3, п. 5, п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України та ухвалою суду від 30 березня 2017 року позовна заява була залишена без руху і надано строк у 5 (п'ять) днів для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

У квітні 2017 року позивачем надано уточнену позовну заяву, однак, недоліки, зазначені в ухвалі суду від 30 березня 2017 року, виконано було не у повному обсязі.

Так, відповідно вимог пунктів 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивачем у позові не зазначено та не обгрунтовано правові підстави внесення змін щодо нового іпотекодавця до запису про іпотеку у державному реєстрі прав на нерухоме майно № 3007 від 23 липня 2015 року, не зазначено норми закону, відповідно до яких у разі застосування до спірних правовідносин положення статті 23 Закону України «Про іпотеку» суд зобов'язаний ухвалювати рішення щодо внесення змін до запису про іпотеку у державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Так, відповідно до ч.1, ч. 2 статті 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, якщо презумпція правомірності договору не спростована (у справі, що переглядається, у зв'язку зі скасуванням судового рішення), усі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

За таких обставин, зважаючи на сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним відновленням прав кредитора у зв'язку зі скасуванням незаконного судового рішення є застосування до спірних правовідносин положення статті 23 Закону України «Про іпотеку» та застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

На підставі викладеного, недоліки, зазначені в ухвалі суду від 30 березня 2017 року, позивачем виконано було не у повному обсязі, у зв'язку з чим позовну заяву належить повернути.

Згідно ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений термін виконає вимоги, визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України, позовна заява вважається поданою у день первісного її представлення в суд. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,-

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нового іпотекодавця та внесення змін до запису про іпотеку у державному реєстрі прав на нерухоме майно - повернути як неподану.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Вікторов