АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2093/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/278/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 25(І) Доповідач: Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П

секретар: Гладиш К.І.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернуся до суду з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 04 липня 2013 року він уклав з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» договір страхування від нещасних випадків з умовою спати страхових платежів за даним договором шляхом списання коштів з його карткового рахунку, відкритого у ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі п. 11.2 договору страхування.

09 червня 2015 року з ним стався страховий випадок, після настання якого, він звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» про отримання страхового відшкодування у розмірі 9000,00 гривень, проте не отримав його.

Посилаючись на вказані обставини, вважає, що бездіяльністю ПАТ КБ «Приватбанк» йому завдано матеріальну шкоду на суму 9000,00 гривень та моральну шкоду на суму 3000,00 євро, які він просить суд стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Судовий збір в розмірі 551,20 грн. стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті заявлених ним вимог, посилаючись на те, що вирішуючи спір, суд не врахував, що саме відповідач взяв на себе зберігання та виконання укладеного договору страхування, а тому безпідставно не застосував Закон України «Про захист прав споживачів».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, заперечень на них, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 липня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_2 укладено договір страхування від нещасних випадків № KROENS-1364141, за умовами якого Страховик зобовязався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Страхувальнику, а Страхувальник зобовязався своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, строк дії якого становить з 11.07.2013 по 10.07.2014 включно (а.с. 2).

09.07.2015 року ОСОБА_5 звертався до лікаря травматолога КЗ «Криворізька міська лікарня №4» ОСОБА_6 і йому було встановлено діагноз «забій грудної клітини» (а.с. 3).

Посилаючись на те, що у звязку з настанням страхового випадку він звернувся до відповідача з вимогою про сплату страхового відшкодування, яку не отримав, позивач звернення до суду з даним для захисту порушених прав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини виникли з договору страхування, укладеним між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», а оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не є стороною укладеного договору, то він є неналежним відповідачем по справі, у звязку з чим відсутні підстави для покладення на нього відповідальності за відшкодування шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин (п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України).

Спір виник з приводу виконання умов договору страхування від нещасних випадків № KROENS-1364141 від 04 липня 2013 року, укладеного між ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_2, в частині виплати страхового відшкодування у звязку з настанням страхового випадку.

У відповідності до ст.ст. 3, 15 ЦПК України, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 пред'явив його до ПАТ КБ «Приватбанк», вважаючи що саме він порушив його права, не забезпечивши списання з його рахунку грошових коштів на сплату страхового платежу відповідно до п. 11.2 умов договору й просив захистити їх у спосіб стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. 1).

Згідно ч.1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Зі змісту положень діючого ЦПК України вбачається, що належними сторонами є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, під час її розгляду, позивач ОСОБА_2 клопотання про заміну відповідача в порядку ст. 33 ЦПК України не заявляв, тоді як заміна неналежного відповідача належним здійснюється судом тільки у разі пред'явлення позову не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, й лише за наявності заявленого позивачем клопотання про таку заміну.

Отже, діюче цивільне-процесуальне законодавство, враховуючи принцип диспозитивності, не наділяє суд, який вирішує спір, правом самостійної заміни неналежного відповідача належним.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив, що предметом позовних вимог ОСОБА_2 є відшкодування шкоди у звязку з невиконанням умов договору страхування № KROENS-1364141 від 04 липня 2013 року щодо сплати страхового відшкодування у звязку з настанням страхового випадку, укладеного між ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_2, а оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не є його стороною, за відсутності клопотання позивача про заміну відповідача належним або залучення співвідповідача, дійшов правильного висновку про неналежність відповідача у справі.

Доводи апеляційної скарги позивача, що відповідач взяв на себе зберігання та виконання укладеного договору страхування, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки такі зобовязання на ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами укладеного договору не покладалися. В той час, як умова договору, передбачена п.11.2, про те, що списання щомісячного регулярного платежу з карткового рахунку страхувальника, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк», передбачає порядок оплати й не є свідченням відповідальності останнього у звязку з цим за відмову у виплаті страховиком страхового відшкодування.

Не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів й доводи апеляційної скарги позивача про наявність підстав для застосування Закон України Про захист прав споживачів» в частині відшкодування заподіяної споживачеві шкоди, оскільки обовязок з її відшкодування у договірних відносинах покладається на сторону договору, з вини якої її й заподіяно.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення поданої апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без мін відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_7