Справа № 569/3414/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарях судового засідання

Герасимчук М.М., Дадичиній Н.О.

за участі представника

позивача - відповідача ОСОБА_3

представників відповідача - позивача ОСОБА_4

адвоката Петришина А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг шляхом визнання недійсним кредитного договору №1701/0908/88-119 від 30.09.2008 р., -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Альфа-Банк", звернувшись 28 лютого 2015 року до суду як правонаступник публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, яке є правонаступником публічного акціонерного товариства "Сведбанк", згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, просить стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість в загальній сумі 359063 грн. 53 коп. за укладеним 30 вересня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_6 кредитним договором №1701/0908/88-119, з яких (згідно поданого позивачем розрахунку): заборгованість за кредитом складає 344252 грн. 64 коп., заборгованість за відсотками - 13846 грн. 63 коп., заборгованість за пенею - 964 грн. 26 коп., а також просить стягнути з відповідача на свою користь документально підтверджені судові витрати - сплачений при пред'явленні позову судовий збір в сумі 3590 грн. 64 коп.

Звернувшись в червні 2015 року до суду із зустрічним позовом (в особі свого представника ОСОБА_4), ОСОБА_6 просить визнати недійсним з підстав, наведених у позовній заяві від 18.06.2015 р., укладений між ним як позичальником та закритим акціонерним товариством "Сведбанк" як кредитодавцем кредитний договір №1701/0908/88-119 від 30 вересня 2008 року.

04 жовтня 2016 року до суду надійшла заява ПАТ "Альфа-Банк" про збільшення розміру позовних вимог до ОСОБА_6, з відповідною доплатою судового збору, де позивач-відповідач просить з підстав, наведених у вказаній заяві, стягнути з відповідача-позивача на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованість, що утворилася станом на 01 вересня 2016 року внаслідок порушення умов кредитного договору №1701/0908/88-119, укладеного 30 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_6, у тому числі:

- 21799,11 доларів США заборгованості за кредитом;

- 5530 доларів США заборгованості за процентами;

- 103273 грн. 72 коп. пені за останній календарний рік.

Просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Альфа-Банк" документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову та за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог судового збору в загальній сумі 12174 грн. 92 коп.

В судовому засіданні представник позивача-відповідача вимоги ПАТ "Альфа-Банк" підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві (том 1, а.с.2 - 4), а також у заяві про збільшення розміру позовних вимог (том 2, а.с.105 - 108), просить задовольнити первинний позов у повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити з мотивів, наведених у письмовому запереченні відповідача проти зустрічного позову (том 1, а.с.100 - 105), застосувавши до вимог за зустрічною позовною заявою передбачу статтею 257 ЦК України загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Представники відповідача-позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні первинний позов ПАТ "Альфа-Банк" не визнали, зустрічний підтримали та з мотивів, наведених в зустрічній позовній заяві (том 1, а.с.75 - 79), просять визнати порушеним право їхнього довірителя як споживача фінансових послуг банку, визнати недійсним кредитний договір №1701/0908/88-119 від 30.09.2008 р., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що первинний позов слід задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054, ч.1 ст.1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як вбачається з поданих ПАТ "Альфа-Банк" та не спростованих ОСОБА_6 письмових доказів в обґрунтування позовних вимог банку, 30 вересня 2008 року між кредитодавцем - публічним (на той час - відкритим) акціонерним товариством "Сведбанк", правонаступником якого згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року стало публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (том 1, а.с.126 - 140), правонаступником якого у свою чергу стало публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року (том 1, а.с.19 - 30), та позичальником ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, був укладений кредитний договір №1701/0908/88-119, з відповідними додатками до нього (том 1, а.с.58 - 65, том 2, а.с.13 - 20), за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в іноземній валюті у розмірі 40000 (сорок тисяч) доларів США, призначених на споживчі цілі, на строк десять років з 30.09.2008 р. по 29.09.2018 р. на умовах, передбачених в цьому договорі, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі в строки, передбачені договором (п.п.1.1, 1.3, 1.4 кредитного договору). Згідно пункту 1.2 договору, кредит надавався банком у готівковій формі через касу банку на підставі заяви позичальника, що документально підтверджується власноруч підписаними ОСОБА_6 заявою від 25 вересня 2008 року, заявою від 30 вересня 2008 року про видачу йому готівки в іноземній валюті (кредиту) через касу банку, поданими на ім'я заступника директора з роздрібного банку Рівненського відділення ВАТ "Сведбанк" Кучерявої Д.І. (том 1, а.с.106,110 том 2, а.с.12,22), а також заявою на видачу готівки №628_1 від 30 вересня 2008 року, з якої вбачається, що позичальнику ОСОБА_6, який пред'явив паспорт громадянина України серія НОМЕР_2, виданий 01 серпня 2003 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, згідно кредитного договору №1701/0908/88-119 від 30.09.2008 р. було видано через касу банку кредит в розмірі 40000 доларів США, що було еквівалентним на той час 194440 грн. (том 1, а.с.14, том 2, а.с.23).

При цьому, як слідує із власноруч підписаних ОСОБА_6 25.09.2008 р. Заяви-анкети на отримання кредиту та пам'ятки-інформації про ознайомлення позичальника з правилами кредитування (том 1, а.с.107,108, том 2, а.с.10,11), волевиявлення позичальника ОСОБА_6 як учасника правочину укласти кредитний договір та отримати кредит в іноземній валюті відповідало внутрішній волі позичальника. Відтак, суд вважає встановленою відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги за зустрічним позовом, а саме - вчинення відповідачем-позивачем оспорюваного ним правочину під впливом обману зі сторони кредитодавця (ВАТ "Сведбанк"), правові наслідки чого встановлені статтею 230 ЦК України та статтею 19 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ "Про захист прав споживачів" (Щодо заборони нечесної підприємницької практики).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як передбачено частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки судом не встановлено факту порушення кредитодавцем прав, свобод чи інтересів споживача фінансових послуг ОСОБА_6 при укладенні ним з ВАТ "Сведбанк" кредитного договору №1701/0908/88-119 від 30.09.2008 р. та подальшого виконання цього правочину, що вбачається з договору №1 від 30 січня 2009 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №1701/0908/88-119 від 30 вересня 2008 року, з відповідними додатками до нього (том 1, а.с.66 - 69, том 2, а.с.33 - 36), а також з наданих представником позивача - відповідача в обґрунтування заперечень проти зустрічного позову виписки по особовому рахунку НОМЕР_3 платника ОСОБА_6 за період з 30 вересня 2008 року по 25 травня 2012 року та виписки по особовому рахунку НОМЕР_4 платника ОСОБА_6 за період з 30 вересня 2008 року по 25 травня 2012 року (том 1, а.с.112 - 120).

Відповідно, суд оцінює критично, як гіпотетичний та суб'єктивний, наявний в матеріалах справи (том 2, а.с.52 - 94) висновок експерта від 12.08.2016 р. №1838 за результатами проведення судово-економічної експертизи.

Що стосується заперечення представників відповідача за первинним позовом щодо визначення публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" як неналежного кредитора у зобов'язанні - кредитному договорі №1701/0908/88-119 від 30.09.2008 р., то таке заперечення спростовується нормами чинного цивільного законодавства, а саме - положеннями п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.513, ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України, згідно яких кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з поданого ПАТ "Альфа-Банк" й не спростованого ОСОБА_6 розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору з долученими до вказаного розрахунку виписками по особовим рахункам платника ОСОБА_6 (рахунок НОМЕР_5, рахунок НОМЕР_6) за період з 18.06.2012 р. по 01.09.2016 р. (том 2, а.с.109 - 111), до стягнення з позичальника на користь банку підлягає загальна заборгованість згідно кредитного договору №1701/0908/88-119 від 30.09.2008 р., обчислена станом на 01.09.2016 р., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 21799,11 доларів США, що по курсу НБУ станом на дату проведення розрахунку складає 568548,04 грн., заборгованості за відсотками в сумі 5530 доларів США, що по курсу НБУ станом на дату проведення розрахунку складає 144229,31 грн., заборгованості по пені в сумі 5389,81 доларів США, що по курсу НБУ станом на дату проведення розрахунку складає 140572,98 грн., заборгованості по пені за останній календарний рік в сумі 3984,23 доларів США, що по курсу НБУ станом на дату проведення розрахунку складає 103913,70 грн., з яких позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 103273,72 грн. в національній валюті України.

Відповідно до ст.524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що первинний позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач - позивач не спростував відповідними доказами пред'явлені до нього ПАТ "Альфа-Банк" позовні вимоги, що обґрунтовувалися обставинами порушення позичальником його зобов'язань за кредитним договором, на котрі посилався позивач - відповідач як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Оскільки на момент пред'явлення в червні 2015 року зустрічної позовної заяви про захист порушеного права споживача фінансових послуг відповідач - позивач ОСОБА_6 був звільнений від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (в редакції статті 5 цього Закону, що діяла до 01 вересня 2015 року, зміни до якої було внесено Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору"), як споживач - за позовом, пов'язаним з порушенням його прав, а під час розгляду справи позивач-відповідач (ПАТ "Альфа-Банк") не поніс судових витрат, пов'язаним з розглядом і вирішенням зустрічного позову, то судовий збір в цій частині слід віднести на рахунок держави.

Разом з тим, позивач-відповідач документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в розмірі 3590 грн. 64 коп. (том 1, а.с.1) та за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог судового збору в розмірі 8584 грн. 28 коп. (том 2, а.с.126), а всього судового збору в загальній сумі 12174 грн. 92 коп., тому вказані витрати підлягають до стягнення на користь ПАТ "Альфа-Банк" з відповідача - позивача ОСОБА_6

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первинний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", , заборгованість в розмірі 27329 (двадцять сім тисяч триста двадцять дев'ять) доларів США 11 (одинадцять) центів, що утворилася станом на 01 вересня 2016 року внаслідок порушення позичальником ОСОБА_6 умов кредитного договору №1701/0908/88-119, укладеного 30 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_6, у тому числі:

- 21799,11 доларів США заборгованості за кредитом;

- 5530 доларів США заборгованості за процентами;

- 103273 (сто три тисячі двісті сімдесят три) грн. 72 коп. пені за останній календарний рік станом на 01 вересня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", , судові витрати в розмірі 12174 (дванадцять тисяч сто сімдесят чотири) грн. 92 коп.

Відмовити, за безпідставністю позовних вимог, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг шляхом визнання недійсним кредитного договору №1701/0908/88-119 від 30.09.2008 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Головуючий: