САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4131/16-ц
Провадження № 2/206/81/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом та за законом ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 уточнивши позовні вимоги звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, який обґрунтувала тим, що квартира №11/19 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпропетровську була надана: її матері ОСОБА_6, її вітчиму ОСОБА_3, їх сину та її брату ОСОБА_7, їй та її чоловіку ОСОБА_8 на підставі ордеру. Квартира №11 розташована на 3-му поверсі та складається з приміщень: коридор 11-1, ванна - 11-2, туалет 11-3, кухня 11-4, житлові кімнати 11-5 та 11-6, кладова 11-7, лоджія 11-8, житлова площа якої складає 27,3 кв.м., загальна площа - 48,8 кв.м. Квартира №19 розташована на 5-му поверсі та складається з приміщень: 19-1 коридор, 19-2 туалет, 19-3 ванна, 19-4 кухня, 19-5,19-6 житлові кімнати, 19-7 кладова, 19-8 лоджія, житлова площа якої складає 28,4 кв.м., загальна площа -48,7 кв.м. На підставі свідоцтва про право власності від 10.11.1998 року дана квартира №11/19по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпропетровську була передана у спільну сумісну власність її матері, вітчима та брата. 11.12.2001 року ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 уклали договір купівлі-продажу зі ОСОБА_9, за яким вони продали, а вона купила частину квартири №11/19, яка складається з приміщень: 19-1 коридор, 19-2 туалет, 19-3 ванна, 19-4 кухня, 19-5,19-6 житлові кімнати, 19-7 кладова, 19-8 лоджія, житлова площа якої складає 28,4 кв.м., загальна площа -48,7 кв.м. Після продажу в спільній сумісній власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 залишилась частина квартири №11/19 у будинку №49 по вул.. 20-річчя Перемоги у м. Дніпропетровську, яка складається з приміщень: коридор 11-1, ванна - 11-2, туалет 11-3, кухня 11-4, житлові кімнати 11-5 та 11-6, кладова 11-7, лоджія 11-8, житлова площа якої складає 27,3 кв.м., загальна площа - 48,8 кв.м. 29.07.2011 року помер ОСОБА_7, який за життя залишив заповіт на користь ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину квартири №11/19 у будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги у м. Дніпропетровську. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після його смерті стала мати ОСОБА_6, яка відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині та ОСОБА_4 ОСОБА_6 нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині після смерті сина ОСОБА_7, яка складає 1/12 частку квартири №11/19 в будинку №49 по вул.. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро відмовив, оскільки в договорі купівлі-продажу квартири від 11.12.2001 року не визначений розмір частки квартири, який відчужується у квартирі №11/19. 12.10.2015 року померла її мати ОСОБА_6, яка за життя склала заповіт на її імя. При зверненні до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, після смерті матері на частину квартири №11/19 в будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро, їйтакож було відмовлено, оскільки неможливо визначити розмір часток співвласників.

У звязку з чим, просить суд припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на частину квартири №11/19, розташованої на 5-му поверсі будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги, яка є окремою квартирою №19 та складається з приміщень: 19-1 коридор, 19-2 туалет, 19-3 ванна, 19-4 кухня, 19-5,19-6 житлові кімнати, 19-7 кладова, 19-8 лоджія, житлова площа якої складає 28,4 кв.м., загальна площа -48,7 кв.м., визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири №11/19, розташованої на 3-му поверсі будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги, яка є окремою квартирою №11 та складається з приміщень: коридор 11-1, ванна - 11-2, туалет 11-3, кухня 11-4, житлові кімнати 11-5 та 11-6, кладова 11-7, лоджія 11-8, житлова площа якої складає 27,3 кв.м., загальна площа - 48,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6, померлої 12 жовтня 2015 року та визнати за нею право власності на 1/12 частину цієї ж квартири, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, померлої 12.10.2015.

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволенні та в подальшому надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечень проти заявлених позовних вимог не мала.

Представник Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, заперечень проти позову не мав.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

На підставі свідоцтва про право власності від 10.11.1998 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська згідно з розпорядженням №7/765-98 та зареєстрованим в КП «ОСОБА_1 міське бюро технічної інвентаризації «ДОР» в реєстровій книзі №416п за №187-53 ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, у спільну сумісну власність була передана квартира №11/19 по вул. 20-річчя Перемоги,49 в м. Дніпро (ОСОБА_1) (а.с.16,17)

Таким чином, фактично у власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 стали перебувати дві квартири №11 та №19, однак за свідоцтвом про право власності вони значились, як одна квартира №11/19 по вул. 20-річчя Перемоги,49 в м. Дніпро (ОСОБА_1).

Квартира №11 розташована на 3-му поверсі та складається з приміщень: коридор 11-1, ванна - 11-2, туалет 11-3, кухня 11-4, житлові кімнати 11-5 та 11-6, кладова 11-7, лоджія 11-8, житлова площа якої складає 27,3 кв.м., загальна площа - 48,8 кв.м.

Квартира №19 розташована на 5-му поверсі та складається з приміщень: 19-1 коридор, 19-2 туалет, 19-3 ванна, 19-4 кухня, 19-5,19-6 житлові кімнати, 19-7 кладова, 19-8 лоджія, житлова площа якої складає 28,4 кв.м., загальна площа -48,7 кв.м.

11.12.2001 року ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 уклали зі ОСОБА_9, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, за яким вони продали, а вона купила в квартирі №11/19 будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро (ОСОБА_1) приміщення: 19-1 коридор, 19-2 туалет, 19-3 ванна, 19-4 кухня, 19-5,19-6 житлові кімнати, 19-7 кладова, 19-8 лоджія, житлова площа якої складає 28,4 кв.м., загальна площа -48,7 кв.м. (а.с.120).

Таким чином, після укладання вищезазначеного договору в спільній сумісній власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, залишилась частина квартири №11/19 в будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро (ОСОБА_1), яка складається з приміщень: коридор 11-1, ванна - 11-2, туалет 11-3, кухня 11-4, житлові кімнати 11-5 та 11-6, кладова 11-7, лоджія 11-8, житлова площа якої складає 27,3 кв.м., загальна площа - 48,8 кв.м.

14.06.2011 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за №847, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_4 (а.с.134).

24.09.2011 року ОСОБА_7 помер (а.с.20).

18.11.2014 року постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України на частину квартири №11/19 у будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро (ОСОБА_1) після смерті її сина ОСОБА_7 по причині того, що неможливо визначити, який розмір частки квартири належав спадкодавцю.

Розглядаючи позови, повязані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сімї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею та коштами у створенні спільної власності.

При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними.

Матеріали справи не містять доказів того, що участь ОСОБА_7 чи ОСОБА_6, чи ОСОБА_3 у надбанні квартири №11/19 по вул. 20-річчя Перемоги,49 в м. Дніпро (ОСОБА_1) була більшою чи меншою, тому їх частки є рівними, у кожного по 1/3 частині квартири.

Таким чином, спадковим майном після смерті ОСОБА_7 була 1/3 частина квартири №11/19 по вул. 20-річчя Перемоги,49 в м. Дніпро (ОСОБА_1,) яка складається з приміщень: коридор 11-1, ванна - 11-2, туалет 11-3, кухня 11-4, житлові кімнати 11-5 та 11-6, кладова 11-7, лоджія 11-8, житлова площа якої складає 27,3 кв.м., загальна площа - 48,8 кв.м.

Як вбачається, з матеріалів спадкової справи №4/2012, заведеної Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями померлого ОСОБА_7 є за законом його мати ОСОБА_6 та за заповітом ОСОБА_4

Відповідно зі ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Спадкування обовязкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268,1269 ЦК України.

Відповідно до ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

ОСОБА_6, яка є матірю померлого ОСОБА_7 постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою комунального підприємства (а.с.195), протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від спадщини, тому є такою, що прийняла спадщину.

Також, в передбачений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_4

Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_7 та на момент його смерті була пенсіонеркою, тобто непрацездатною матірю спадкодавця, то відповідно до ст. 1241 ЦК України вона набула право на обовязкову частку у спадковому майні, яка складає 1/12 частину квартири №11/19 в будинку №19 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро (ОСОБА_1,) яка складається з приміщень: коридор 11-1, ванна - 11-2, туалет 11-3, кухня 11-4, житлові кімнати 11-5 та 11-6, кладова 11-7, лоджія 11-8, житлова площа якої складає 27,3 кв.м., загальна площа - 48,8 кв.м.

08.10.2015 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі №1-1720, яким заповіла належну їй частину квартири №11 в будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро ОСОБА_2 (а.с.24).

12.10.2015 року ОСОБА_6 померла (а.с.21).

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на 5/12 (1/3+1/12) частин квартири №11/19 в будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро (ОСОБА_1), яка складається з приміщень: коридор 11-1, ванна - 11-2, туалет 11-3, кухня 11-4, житлові кімнати 11-5 та 11-6, кладова 11-7, лоджія 11-8, житлова площа якої складає 27,3 кв.м., загальна площа - 48,8 кв.м.

ОСОБА_2 в передбачений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, однак своєю постановою державний нотаріус Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири №11/19 у будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро (ОСОБА_1), оскільки неможливо визначити, який розмір частки квартири належав спадкодавцю.

За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 3 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що частка спадкодавця, яка належала їй в спільному сумісному майні за її життя виділена не була, тому право власності на 5/12 частин квартири №11/19 у будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро (ОСОБА_1) в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6, підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку.

Разом з цим, позов в частині визнання за позивачем права власності на 1/12 частину квартири №11/19 у будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро (ОСОБА_1) в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, оскільки спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Дану частину квартири за життя ОСОБА_6 успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_7, а тому вона вже ввійшла до спадкової маси, право на спадкування якої за заповітом має позивач.

Також, не підлягає задоволенню вимога про припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на частину спірної квартири, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 померли, а відповідно до ст. 25 ЦК у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/12 частин квартири №11/19 в будинку №49 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро, яка складається з приміщень: коридор 11-1, ванна - 11-2, туалет 11-3, кухня 11-4, житлові кімнати 11-5 та 11-6, кладова 11-7, лоджія 11-8, житлова площа якої складає 27,3 кв.м., згальна площа - 48,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6, померлої 12 жовтня 2015 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2941,52 грн., а з кожного по 1470,76 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко