Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення та усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и л а :

08 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про вселення та усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві спільної сумісної власності та вселено ОСОБА_2 у спірну квартиру.

Зобов'язано ОСОБА_1 виділити першу кімнату площею 11,7 кв.м. згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1; кухню, туалет, ванну, коридор, балкон залишити в спільному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_3, який є спільним сином сторін, хворіє на психічне захворювання та відповідно до розділу V Наказу МОЗ України №52 від 08 лютого 1985 року «Про затвердження переліку хронічних захворювань, при яких особи, що на них страждають» не можуть проживати у комунальній власності або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї.

Судом першої інстанції при виділені кімнати ОСОБА_2 не взято до уваги, що йому належить 1/3 частки квартири, жила площа квартири складає 27,8 кв.м., тобто ідеальна частка становить 9,26 кв.м., проте ОСОБА_2 виділено кімнату площею 11,7 кв.м.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити порядок користування спірною квартирою таким чином: залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату площею 11,7 кв.м., кімнату площею 16,1 кв.м. залишити у користуванні ОСОБА_3, кухню, туалет, ванну, коридор, балкон залишити в спільному корисутванні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 1999 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_4,ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, шлюб між сторонами розірвано 25 січня 2001 року.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», спірна квартира розташована на третьому поверсі п'ятиповерхового будинку і складається із двох житлових кімнат площею 11,7 кв.м., 16,1 кв.м. та допоміжних приміщень - кухні площею 7,1 кв.м., коpидоpу площею 8,2 кв.м., ванної кiмнати площею 2,7 кв.м., туалету площею 1,4 кв.м. До житлової кімнати площею 11,7 кв.м. прилягає балкон. Житлова кімната площею 16,1 кв.м. є ізольованою.

У вказаній квартирі проживає відповідачка з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 2011 року, хворіє психічними захворюваннями з хронічним перебігом, є інвалідом II групи та потребує стороннього догляду, що підтверджується висновком лікарської комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу № 4080 від 02 травня 2016 року.

Згідно з довідкою КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення » РОР Психо-неврологічне амбулаторно-поліклінічне відділення від 02 листопада 2016 року ОСОБА_3 потребує постійного підтримуючого лікування.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок видачі медичного заключення особам, які страждають хронічними захворюваннями, при яких вони не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сімї, затвердженої Наказом МОЗ від 08.02.1985р. № 52 особи, які страждають захворюваннями, перерахованими в п.1 і п.3 розділу II, в п. 1 розділу III, в розділах V, VI, VII Переліку (додатку № 1 до Наказу МОЗ УРСР від 08.02.85р. № 52) не можуть проживати ні в комунальній квартирі, ні в одній кімнаті з членами своєї сім'ї.

Судом встановлено, що син ОСОБА_3 проживає в кімнаті площею 16,1 кв.м., а ОСОБА_1 в кімнаті 11,7 кв.м.

Як встановлено судом першої інстанції позивач у спірній квартирі не проживає, оскільки відповідач чинить йому у цьому перешкоди - до приміщення квартири не допускає, ухиляється від спілкування щодо визначення порядку користування приміщеннями спірної квартири. Вказані обставини відповідачем та представником відповідача не заперечуються.

Згідно з ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Статтею 155 ЖК України вказує, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності відмовлено.

Як слідує з роз'яснень, даних в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги що син ОСОБА_3 хворіє на психічну хворобу, вpаховуючи хаpактеp планування кваpтиpи, наявність двох кімнат, їх площу, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність виділення у користування ОСОБА_2 житлової кімнати площею 11,7 кв.м., в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 11,7 кв.м., а сину ОСОБА_3 кімнату площею 16,1 кв.м., кухню, туалет, ванну, коридор, балкон залишено в спільному користуванні.

Проте визначивши в мотивувальній частині такий порядок користування квартирою, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення вказаний порядок не зазначив.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,317,319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року в частині зобов'язання ОСОБА_1 виділити першу кімнату площею 11,7 кв.м. згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 змінити, виклавши цей абзац у такій редакції:

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- першу кімнату, згідно технічного паспорту, площею 11.7 кв. м. виділити у спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

- другу кімнату, згідно технічного паспорту, площею 16.1 кв.м. виділити у користування ОСОБА_3;

- кухню, туалет, ванну, коридор, балкон залишити в спільному користуванні.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді :