Номер провадження: 22-ц/785/1843/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Станкевича В.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій незаконними, зобовязання відновити приміщення та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задоволені частково.

Визнано дії ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 щодо приєднання частини коридору загального користування квартир 241 та 242 в будинку 3/3 по вулиці 25 Чапаївської дивизії в м. Одесі, - незаконними.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 року та ухвалити нове, яким визнати дії ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 щодо приєднання помешкання спільної власності загального користування незаконними. Зобовязати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 за свій рахунок відновити приміщення загального користування відповідно до проекту. Стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 80 000 грн., витрати за надання юридичної допомоги та судовий збір.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане 17.09.2013 року Реєстраційною службою ОМУЮ (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 17.01.2006 року УЖКГ ОМР, відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, на праві спільної часткової власності у рівних частках належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 86). Вказана обставина підтверджується також витягом КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 87).

Як на підставу своїх вимог позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 посилались на лист Департаменту ДАБІ в Одеській області від 03.11.2015 року, з якого вбачається, що виїздом на місце встановлено, що ОСОБА_4 проведено будівельні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_2, шляхом розширення вхідного вузла за рахунок коридору загального користування без права на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34 та ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 16-17).

Згідно листа Департаменту ДАБІ в Одеській області від 27.07.2016 року, за результатами перевірки заяви ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 96 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 170 грн., який у добровільному порядку 17.11.2015 року було сплачено ОСОБА_4 (а.с. 108).

В матеріалах справи міститься заява мешканців 9 поверху будинку 3/3 по вулиці 25 Чапаївської дивізії в м. Одесі від 05.11.2015 року, яка посвідчена начальником дільниці № 4 КП «ЖКС «Вузівський» про надання дозволу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на будування тамбуру (а.с. 54).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 за наявності письмової згоди сусідів 9 поверху будинку 3/3 по вулиці 25 Чапаївської дивізії в м. Одесі проведено будівельні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_2, шляхом розширення вхідного вузла за рахунок коридору загального користування, проте без права на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34 та ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно листа Департаменту ДАБІ в Одеській області від 30.08.2016 року, повідомлено що у Департаменті відсутня інформацію щодо кількості квадратних метрів площі загального користування, які приєднані жителями квартири АДРЕСА_2; а також відсутня інформація наскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 порушили освітлення площі загального користування (а.с. 119).

Актом від 14.04.2016 року, посвідченим начальником дільниці № 4 КП «ЖКС «Вузівський» зафіксовано, що при виході на місце - будинок 3/3 по вулиці 25 Чапаївської дивізії в м. Одесі, встановлено, що мешканцями квартири АДРЕСА_2 будо здійснено косметичний ремонт на 9 поверсі, а саме відновлення та встановлення скляних дверей, що ведуть від сходового майданчику перехідного балкону до майданчику з квартирами № 241 та № 242 для надходження на майданчик природного освітлення. Також повідомлено, що при встановленні тамбурної перегородки будь-які конструкції стін, перегородок, перекриттів не порушені та не змінювалися (а.с. 63).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що доводи позивачів щодо порушення відповідачами освітлення площі загального користування спростовані матеріалами справи, а саме листом Департаменту ДАБІ в Одеській області від 30.08.2016 року, та актом від 14.04.2016 року.

Доводи сторони позивача щодо наявності перешкод у користуванні ними сміттєпроводом, є безпідставними, оскільки , згідно заяви мешканців будинку 3/3 по вулиці 25 Чапаївської дивізії в м. Одесі, посвідченої начальником дільниці № 4 КП «ЖКС «Вузівський» від 05.11.2015 року (а.с. 55), та акту начальника дільниці № 4 КП «ЖКС «Вузівський» (а.с. 64), ствол сміттєпроводу знаходиться у непрацюючому стані із дня введення будинку в експлуатацію (1996 р.) та на прибудинковій території будинку 3/3 по вулиці 25 Чапаївської дивізії в м. Одесі відсутнє тверде покриття для вивезення сміття контейнером зі стволу сміттєпроводу.

Тому, суд першої інстанції правомірно визнав доводи позивачів у цій частині безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність перешкод з боку відповідачів у користуванні позивачами площею загального користування, у зв'язку із неправомірними діями відповідачів, оскільки, згідно заяви мешканців будинку 3/3 по вулиці 25 Чапаївської дивізії в м. Одесі, посвідченої начальником дільниці № 4 КП «ЖКС «Вузівський», позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 не проживають з 1996 року по теперішній час (а.с. 56). Окрім того, вказана обставина підтверджується і листуванням, наданим до матеріалів справи безпосередньо позивачами, а також, самою позовною заявою, де адреса позивачів вказана: АДРЕСА_4., що не заперечувалось сторонами у суді апеляційної інстанції.

Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За ст. 386 ч. 1 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою даної статті встановлено, що моральна шкода полягає,зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази заподіяння ОСОБА_2та ОСОБА_3 моральної шкоди з боку відповідачів.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачі повинні були довести в судовому засіданні належними та допустимими доказами ті обставини, на які вони посилались як на підставу позову, а відповідач як на заперечення проти позову.

Доводи апелянта щодо зобовязання відповідачів за свій рахунок відновити приміщення загального користування у відповідності з проектом, є неспроможними, оскільки проект по якому треба відновити стан відсутній, та в даному випадку повинен бути висновок спеціаліста, судового експерта.

В суді першої інстанції позивачам розяснювались положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, однак, позивачами вказане клопотання не заявлялося ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанції.

Відповідно ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

За таких обставин доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, тому скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій незаконними, зобовязання відновити приміщення та стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_8