Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Івашко О. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 03.03.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014-550-КП (з подальшими змінами), згідно якого позичальнику надано кредит в розмірі 230000 доларів США, з розрахунку 13% річних з кінцевим строком повернення 02 березня 2017 року. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки від 30.03.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, згідно з яким поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 014-550-КП від 03.03.2008 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, тому відповідачам направлялись письмові вимоги про виконання зобов'язань, згідно умов кредитного договору. Зобов`язання позичальником не виконані, у зв'язку з чим, станом на 06.11.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 337561,91 доларів США. Тому просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.133)

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечує, зокрема просить застосувати строки позовної давності.

Суд, вислухавши думку представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 03 березня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 014-550-КП (далі Договір). (а.с.6-8)

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно пункту 1.11. Кредитного договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами), зі сплатою 13% річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 230000 доларів США. Щомісячне зниження ліміту станом на кожне 10 число місяця на 2130 доларів США користування кредитом та з коригуванням залишку ліміту на останній місяць дії кредитного договору. Кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 02 березня 2017 року на умовах визначених цим договором

В якості забезпечення виконання зобов'язань, позичальник передає кредитору в іпотеку нерухоме майно: АДРЕСА_1 (п. 1.3.1. Кредитного договору).

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 03 березня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 014-550-ПП, відповідно до умов якого відповідач-2 зобов'язався перед Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх її зобов'язань (а.с.15-16).

Договором № 1 від 10 квітня 2009 року про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 014-550-КП від 03 березня 2008 року змінено режим кредитної лінії з відновлювальної на не відновлювальну в зв`язку з чим позичальник відмовляється отримувати в подальшому на підставі Договору кредиту транші кредиту. Вказаним договором також було встановлено новий графік погашення заборгованості. (а.с.9)

Додатковою угодою від 24 квітня 2009 року про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 014-550-КП від 03 березня 2008 року, яка була укладена між позивачем та ОСОБА_1, змінено проценту ставку на 14% річних, яка починає діяти з 24.04.2009 року. (а.с.10)

Додатковою угодою № 2 від 12 травня 2009 року про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 014-550-КП від 03 березня 2008 року, яка була укладена між позивачем та ОСОБА_1, змінено графік погашення основної заборгованості, починаючи з квітня 2009 року зі сплатою 14% річних та комісій. (а.с.11)

Відповідно договору від 01 червня 2009 року про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 014-550-КП від 03 березня 2008 року, сторони дійшли згоди щодо внесення змін в порядку погашення відсотків, а саме: сплата процентів, що були нараховані за користування кредитними коштами в період з 01.10.2008 року по 31.05.2009 року у розмірі 2091,03 доларів США, здійснюється в термін до 10 серпня 2009 року включно. (а.с.12)

Додатковою угодою від 31 травня 2010 року до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 014-550-КП від 03 березня 2008 року, сторони дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу. (а.с.13)

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Пунктом 2.1. Договору зазначено, що видача траншів кредиту проводиться шляхом видачі готівки з позичкового рахунку № НОМЕР_1 в Мінському відділенні АКБ «Укрсоцбанк» в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату отримання траншу.

03 березня 2008 року ОСОБА_1 було надано 230000 доларів США, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру № ав/9253543. (а.с.14) Вказана сума видавалась траншами, що підтверджується розрахунком. (а.с.17)

Згідно з пунктами 4.2., 4.3., 4.4, 4.5. Кредитного договору, уразі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.5. Договору, а також прострочення строків повернення траншів кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.6. Договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у цей період. У разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2.-3.3.14 Договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3 процентів від суми Кредиту, визначеного п. 1.1. цього Договору, за кожен випадок. У разі невиконання позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.2.-3.3.4., 3.3.10., 3.3.14. Договору, порушення майновими поручителями умов договорів, визначених в п. 1.3.1.,3.3.4. цього Договору, протягом більше ніж, десять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф,пеню). У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7.,3.3.8. цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції (штраф,пеню).

Відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, не сплативши проценти за користування кредитними коштами, не повернувши чергові суми отриманого кредиту та не погасивши всю суму кредиту, внаслідок чого, станом на 06.11.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 337561,91 доларів США, яка складається з : прострочення за кредитом - 202803,08 доларів США, прострочення за нарахованими процентами - 100562,01 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту - 19329,35 доларів США, пені за прострочення сплати процентів - 14867,55 доларів США. (а.с.17-22).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530,631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до 02 березня 2017 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа кожного місяця для основної заборгованості (пункт 1.1.1. кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (пункт 2.5 Кредитного договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Умовами Договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, процентів - до 10 числа кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

ОСОБА_1 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, останньою датою погашення кредиту є 20 червня 2011 року. Таким чином, внаслідок прострочення, ОСОБА_1 повинна була погасити кредит до 10 жовтня 2011 року (відповідно до п. 4.5. Договору - у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7.,3.3.8. цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції (штраф,пеню)).

У свою чергу, банк звернувся до суду з позовом лише 02 грудня 2014 року. (а.с.32)

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові № 2-20цс14 від 19 березня 2014 року.

Відповідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, правові позиції Верховного Суду України, висловлені за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з підстав пропущення строку позовної давності.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 253, 257, 258, 261, 267, 509, 526, 543, 559, 610, 611, 626, 629, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №7 «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218, 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

В позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. О. Яровенко