Справа № 534/627/17
№ 2/534/383/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: позивачаОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
представника третьої особи ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку із його ухиленням від виконання батьківських обовязків з виховання та утримання дитини. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірвано. Вони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час спільного проживання батько дитини не брав участі у вихованні сина, а після розірвання шлюбу взагалі самоусунувся від виконання батьківських обовязків, з сином не спілкується, не цікавиться станом здоровя та розвитком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали повністю, посилаючись на викладені у позові обставини.
Додатково позивач пояснила, що після розлучення відповідач вже протягом шести років поспіль не спілкується з дитиною, навіть коли проживав у м.Горішні Плавні. Так як син боляче переживав відсутність батьківського спілкування, позивач намагалась налагодити їх стосунки, проте ОСОБА_6 відмовлявся від зустрічей з дитиною та уникав їх. У 2014 році відповідач виїхав до родичів в АР Крим, проте ніколи не намагався звязатись з сином через мережу Інтернет або іншим шляхом. Навіть за час спільного проживання відповідач не брав участі у вихованні сина, ніколи не відвідував навчальні заклади, лікарів тощо. За судовим рішенням з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина, проте за відсутності поштового сполучення, останнє залишається не виконаним. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає.
Відповідач ОСОБА_6 до суду не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до положень ч.9 ст.74 ЦПК України через опублікування оголошення. Правом надання заперечень та доказів на їх підтвердження відповідач не скористався.
Представник Органу опіки та піклування ОСОБА_5 в судовому засіданні, підтримуючи заявлені позивачем вимоги, наполягала на доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що знайома з позивачкою з 2009 року та вони підтримують дружні відносини, ходять одне до одного у гості. За час спільного проживання сторін, відповідач вживав алкогольні напої, сину уваги не приділяв, навчанням не цікавився, фінансово не допомагав. Починаючи з 2011 року свідок відповідача не бачила.
Будучи допитаною в якості свідка, ОСОБА_10, пояснила, що є матірю позивачки, а відповідач відповідно приходиться їй колишнім зятем. З часом її стосунки з ОСОБА_6 погіршились, останній вживав алкоголь, наркотичні засоби, на фоні чого почав проявляти агресію на очах у дитини. За час проживання відповідача у місті Комсомольську (Горішні Плавні), останній ніколи не цікавився дитиною, не приділяв належної уваги, не вітав зі святами. У дитини взагалі не збереглися спогади про батька, оскільки вони не спілкувались.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків та дослідивши приєднані письмові докази, судом встановлено наступне.
Починаючи з 14.10.2005 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Комсомольського міського суду від 16.12.2011 року (а.с.9). Сторони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини. За наданою суду довідкою (а.с.6) місце проживання неповнолітнього ОСОБА_7 зареєстровано разом із позивачкою у місті Горішні Плавні. Рішенням Комсомольського міського суду від 12.05.2017 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з висновком органу опіки та піклування позбавлення відповідача ОСОБА_6 батьківських прав відносно сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано доцільним (а.с.44-49).
Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до ст.ст.150,151 Сімейного кодексу України (далі СК України) первинний і головний обовязок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обовязку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе.
Згідно із частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини тощо.
Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними висновками.
Проте, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_6 свідомо самоусунувся від виконання свого обовязку по вихованню та забезпеченню належного розвитку відносно свого сина.
Згідно з матеріалами справи відповідач проживає окремо від дитини, заклад освіти, де навчається ОСОБА_7 не відвідує, розвитком та навчанням сина не цікавиться, батьківські збори та позашкільні заходи не відвідує, зв'язок із вчителем не підтримує. За повідомленням управління охорони здоровя у м.Горішні Плавні від 05.05.2017 року, ОСОБА_7 спостерігається сімейним лікарем за місцем проживання, в разі потреби за медичною допомогою звертається мати дитини (а.с.58). Згідно з наданою ОСОБА_11 ступенів №6 інформацією про виконання сторонами батьківських обовязків, навчанням та вихованням дитини займається позивачка, остання підтримує тісний звязок із навчальним закладом, цікавиться розвитком дитини та її досягненнями у школі, приділяє сину належну увагу та турботу (а.с.47-48).
Відповідно до наданого суду висновку психолога за результатами діагностики ОСОБА_7 від 11.05.2017 року (а.с.52), близькими членами родини для дитини є мати, бабуся і дідусь, емоційний контакт із батьком у ОСОБА_7 відсутній. Дитина має надзвичайну прихильність до матері, довіряє їй.
Під час зясування в судовому засіданні думки дитини судом встановлено, що ОСОБА_7 бажає проживати разом із матірю. Батько ним не цікавиться і не спілкується, коли востаннє його бачив дитина згадати не змогла.
Виходячи із наведених доказів та встановлених судом обставин справи, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, керуючись п.2 ч.1 ст.164, ст.150 СК України та розясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3, суд дійшов висновку, що відповідач у період становлення особистості дитини, свідомо нехтував своїми обовязками по відношенню до виховання та утримання сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
На підставі викладеного, виходячи з інтересів дитини та керуючись ст.ст. 150,164 СК України, ст.213,215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 1060 грн.
Копію рішення направити органам реєстрації актів цивільного стану м. Горішні Плавні для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів, з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий