Справа № 397/161/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2017 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі :

головуючого судді Мирошниченка Д.В.,

при секретарі Петренко Л.О.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом представника ОСОБА_2, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 22.10.2011 року у сумі 38020 гривень 62 копійки та судового збору розмірі 1600 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.10.2011 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

У зв'язку з порушенням відповідачем «Умов та правил надання банківських послуг» і «Правил користування платіжною карткою», станом на 13.12.2016 року, ОСОБА_3 має заборгованість 38020, 62 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім того, надав суду письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Щодо письмових заперечень відповідача зазначав, що останній підписав та ознайомився з анкетою-заявою, правилами надання банківських послуг, які є чинними на момент підписання. На підтвердження того, що відповідач користувався кредитними коштами представником позивача надано виписку по кредиту, з якої вбачається, що відповідач не лише знімав кредитні кошти, але й частково погашав заборгованість.

Щодо строку позовної давності зазначив, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Оскільки, строк дії картки до 31.10.2017 року, тому строк звернення до суду з повною заявою не пропущений. Крім того, відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Банком на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Кір того, Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки відповідачу надавались кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а не як передбачено Законом кошти на придбання продукції. Таким чином, відповідач не правомірно посилається на вищевказаний Закон. Підписавши анкету-заяву він підтвердив, що був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, про що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач додатково підтвердив згоду з умовами договору.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення проти позову та пояснили, що ОСОБА_3 дійсно отримав кредит у 2011 році, заборгованість він погашав до кінця 2013 року, проте, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем та подіями в Україні, припинив погашати заборгованість. Зазначили, що відповідач підписав лише анкету-заяву, однак з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» ознайомлений не був. Банк неправомірно змінював відсоткову ставку, незаконно просить стягнути і пеню, і штраф. Крім того, кредитна картка з № 035429, з якої начебто погашалася періодично заборгованість (згідно виписки по кредитному рахунку), йому не видавалася та не належить.

Також, просили застосувати строк позовної давності як до загальних вимог, так і до вимог про стягнення неустойки (пені та штрафу), оскільки він був пропущений при пред'явленні позову до суду.

Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав анкету-заяву від 22.10.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргivatbank.uа. складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7).

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.ргivatbank.uа.; або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.ргivatbank.uа.) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила падання банківських послуг» (а.с. 10-33, 37).

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.ргivatbank.uа., згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, а тому твердження відповідача та його представника про те, що з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» відповідач ознайомлений не був, спростовуються викладеним.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ч. 2. ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи оферту Банку Відповідач підписом у Заяві визнає та погоджується на запропоновані Банком умови.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту ПАТ КБ «Приватбанк» керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких відповідач при укладанні Договору про надання банківських послуг надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Під борговими зобов'язаннями сторони узгодили зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п.2.1.1.12.2 «Умов та правил надання банківських послуг». На підставі п. 2.1.1.12.4, в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені витрати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).

У разі, якщо в дату нарахування відсотків клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://ргіуаtbаnк.uа/kredity/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та правилами надання банківських послуг».

Одночасно, пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 «Умов та правил надання банківських послуг».

Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п. 1.1.5.2 Умов та Правил, не отримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Підвищення відсоткової ставки може здійснюватися тільки за тратами Клієнта здійсненими після її підвищення, що дає можливість Клієнту у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці.

Вищевикладеним спростовуються пояснення відповідача та його представника про те, що відсоткова ставка нараховувалася неправомірно. Крім того, відповідач повідомлявся SMS-повідомленнями про зміну відсоткової ставки (а.с. 132-133).

Відповідач, на підставі п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувані комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг», а у разі невиконання зобов?язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6 даних Умов, на вимогу Банку виконати зобов?язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашеній суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості.

У відповідності до п. 2.1.1.3.3 «Умов та правил надання банківських послуг», відповідач доручив Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань, згідно п.п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг», Клієнт доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання).

Відповідно до п. 2.1.1.4.2 «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

У зв?язку із зазначеними порушеннями зобов'язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідача станом на 31.12.2016 року складає 38020,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2893 грн. 73 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 29410 грн. 33 коп., заборгованість за пенею 3429 грн. 86 коп., штраф (фіксована частина ) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова ) 1786 грн. 70 коп.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 «Умов та правил надання банківських послуг» зміни в дані «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін не можливо, банк повідомляє клієнтів про внесені змій шляхом використання різних каналів зв'язку, одними з яких є офіційний сайт банку: www.ргivatbank.uа., SMS - повідомлення клієнтів про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали Інформування.

У разі незгоди зі змінами «Умов та правил падання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору про надання банківських послуг виконавши умови п. 2.1.1.5.4 «Умов та правил надання банківських послуг».

Відповідно до п. 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг» Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Пунктом 1.1.7.42 «Умов та правил надання банківських послуг» сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості.

Відносини, що склалися між сторонами відносяться до правовідносин щодо укладання правочинів - договорів, зокрема кредитного договору, а тому, в даному випадку, необхідно керуватися главами 48, 49, 71 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Із змісту ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а тому позовні вимоги позивача є обгрунтованими.

Суд приймає до уваги пояснення відповідача щодо того, що у зв'язку із скрутним матеріальним становищем та подіями в Україні, припинив погашати заборгованість, проте, згідно ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Пояснення відповідача та його представника про те, що кредитна картка з № 035429, з якої начебто погашалася періодично заборгованість (згідно виписки по кредитному рахунку), відповідачу не видавалася та не належить, спростовуються наданою позивачем суду довідкою, згідно якої ОСОБА_3 видавалася вказана кредитна картка, термін дії якої до жовтня місяця 2017 року. Крім цього, згідно виписки з карткового рахунку, заборгованість по кредитному рахунку відповідачу нараховувалася по іншій картці (а.с. 124).

Також, суд погоджується з доводами представника позивача, що Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки відповідачу надавались кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а не як передбачено даним Законом, кошти на придбання продукції.

В той же час, суд погоджується з доводами відповідача та його представника про те, що позивач незаконно просить стягнути і пеню, і штраф.

Зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у цивільній справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Оскільки, пеня і штраф нараховані за одне і теж зобов'язання порушення строків погашення кредиту, тому стягненню з відповідача підлягає лише пеня.

Заява відповідача та його представника про застосування строку позовної давності як до загальних вимог, так і до вимог про стягнення неустойки (пені та штрафу), оскільки він був пропущений при пред'явленні позову до суду, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов?язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14.

Таким чином, заява про застосування позовної давності до стягнення неустойки підлягає задоволенню, пеню необхідно стягнути за останні 12 місяців перед зверненням позивача до суду та, відповідно до проведених судом розрахунків, у розмірі 900 грн.

Суд не погоджується з аргументами представника позивача про те, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦПК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, вищевказані Умови щодо збільшення строку позовної давності не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 року № 6-16цс15, від 01.07.2015 року № 6-757цс15, від 04.11.2015 року № 6-1926цс15.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В даному випадку, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 01 жовтня 2014 року у справі № 134цс14, 05 квітня 2017 року № 6-522цс/17.

Відповідно до довідки про умови кредитування, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 8).

Згідно довідки, наданої суду позивачем, термін дії картки з номером 802146, яка була видана ОСОБА_3 22.10.2011 року до лютого місяця 2015 року (а.с. 178).

Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по кредитному рахунку, останній платіж відповідачем було здійснено 25.12.2013 року (а.с. 5-6, 76).

З позовною заявою до суду позивач звернувся 14.01.2017 року.

Враховуючи, що після закінчення терміну дії картки, граничний строк звернення до суду лютий 2018 року, черговий платіж не було сплачено 25.01.2014 року (саме з цього часу відраховується початок перебігу строку позовної давності і він закінчується 25.01.2017 року), тому позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності.

З огляду на вищевикладене, провівши відповідні перерахунки суми заборгованості, позовні вимоги підлягають задоволенню частково з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 33204 гривень 06 копійок, яка складається з:

-заборгованості за кредитом 2893 грн. 73 коп.;

-заборгованості по процентам за користування кредитом 29410 грн. 33 коп.;

-заборгованості за пенею 900 грн.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов представника ОСОБА_2, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.10.2011 року у розмірі 33204 (тридцять три тисячі двісті чотири) гривень 06 (шість) копійок, яка складається з:

-заборгованості за кредитом 2893 грн. 73 коп.;

-заборгованості по процентам за користування кредитом 29410 грн. 33 коп.;

-заборгованості за пенею 900 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1600 гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду, протягом 10 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрівський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : (підпис)

З оригіналом вірно.

Рішення набуло законної сили "____" _________ 201______ року та підлягає виконанню.

Оригінал рішення зберігається у справі № 397/161/17 .

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4