Справа № 452/2939/16 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/783/2046/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника позивача(апелянта) ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання батька,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання батька - відмовлено.

Дане рішення оскаржив представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що суд прийшов до хибних висновків з приводу того, що ОСОБА_2, неналежно виконував свої батьківські обовязки по відношенню до відповідача, адже позивач зазначив, що матірю відповідача чинились перешкоди з приводу побачень позивача з дітьми. Також зазначає, що судом помилково взято до уваги покази свідків по справі, оскільки вони молодші за відповідача, а тому, якщо навіть вони товаришували в дитинстві, то з огляду на їх вік, вони не могли знати, чи надавав кошти позивач на утримання відповідача. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості з приводу того, що позивач був позбавлений батьківських прав. Відтак, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання його, як батька, в розмірі 500 грн..

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що він потребує матеріальної допомоги від сина, а також встановлено, що останній підлягає звільненню від обовязку утримувати батька, оскільки позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають в родинних відносинах, а саме ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4.

Згідно довідки № 31 від 28.12.2016 р., виданої СТзОВ «Верховина», колгосп «Заповіт Ілліча» було перейменовано в колгосп «Верховина» (протокол №6 від 23.08.1990 р.). Після ліквідації колгоспу «Верховина», на його базі утворено Вільшаницьке КСГП «Верховина» (протокол №1 від 08.02.1992 р.). Після ліквідації Вільшаницького КСГП «Верховина», на його базі утворено СГ ТзОВ «Верховина»(протокол №3 від 14.02.2000 р.).(а.с34)

Як вбачається із записів із Трудової книжки ОСОБА_2, останній в період з 01.10.1974 р. по 08.02.1992 р. працював на різних посадах в колгоспі «Заповіт Ілліча»(в подальшому «Верховина»). З 1992р. по 1999р. працював водієм пожежної машини Вільшаницького КСГП «Верховина».(а.с.22-26)

Постановою судді Самбірського районного народного суду Львівської області від 25.09.1987 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 і сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж по 20 крб. на кожну дитину щомісячно з 16.09.1987 року і до повноліття.(а.с.33)

Із довідки № 9 від 10.10.2016 р., виданої СТзОВ «Верховина», вбачається, що з ОСОБА_2 стягувались аліменти в розмірі 33% від заробітної плати з 1987-1993 рр. на користь дітей.

Як вбачається із Довідки серії ЛВА-1 №455930, виданої головою МСЕК 01.04.2010 р., ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності загального захворювання безтерміново. (а.с.5)

Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу .

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, та вірно виходив з того, що позивач отримує пенсію, є інвалідом другої групи внаслідок загального захворювання, проте останній не надав доказів, що отримувана ним пенсія не забезпечує його потреб на лікування тощо, більше того встановив, що останній ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем потреби в матеріальній допомозі зі сторони відповідача та наявності підстав для звільнення від обовязку утримання.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та при їх дослідженні були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином досліджено усі фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права та дотримано норми процесуального права, а тому рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апелянтів, викладені у апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що не спростовують правильних висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_8