АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

27 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.,

при секретарі - Казанник М.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року,

встановила:

у вересні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 13 лютого 2008 року, та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач свій обов'язок щодо утримання доньки не виконує.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року позов було задоволено, розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1 500 грн щомісячно.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення в частині визначення розміру аліментів та стягнути з нього аліменти в розмірі 800 грн, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_2 не надає.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року позов було задоволено, розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1 500 грн. щомісячно.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину та з урахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у платника аліментів інших дітей визначив розмір аліментів у розмірі 1 500 грн.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

В частині розірвання шлюбу рішення суду не оскаржується, а тому судом не переглядається.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 2008 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні своєї матері.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом не було враховано те, що він не працює, доходу не має, а також зазначав, що на його утриманні знаходиться його мати ОСОБА_5, у зв'язку з чим просив зменшити розмір аліментів, визначений судом першої інстанції до 800 грн. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції.

Так, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів було вірно враховано всі обставини справи та визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його матеріальне становище, а саме те, що він на сьогоднішній день не має роботи, є безпідставними, оскільки відповідач по справі є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, доказів про те, що він позбавлений можливості працевлаштуватись та надавати грошові кошти на утримання дитини до суду не надано. Крім того, апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що його мати знаходиться на його утриманні або його призначено її опікуном у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 754/11032/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4470/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.