Справа № 360/2208/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого - судді Унятицького Д.Є.,

за участю секретаря Буларги Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2», третя особа Київське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 13 листопада 2015 року по 18 січня 2016 року працювала на посаді медичної сестри стаціонару 2-го відділення комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2». В період з 20 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року вона хворіла і перебувала на лікарняному тому за грудень 2015 року отримала 2115,65 грн. заробітної плати та 519,60 грн. допомоги по тимчасовій непрацездатності, а в січні 2016 року - 530,48 грн. заробітної плати та 649,50 грн. допомоги по тимчасовій непрацездатності. Розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідач здійснив на підставі п.1 ч.4 ст.19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відповідно до якого застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку. Оскільки її страховий стаж становить понад вісім років та являється постраждалою від аварії на ЧАЕС 4 категорії, то відповідно до абзаців 4 та 5 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» має право на отримання допомоги по втраті працездатності у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу). У вересні 2016 року їй стало відомо про невірне нарахування вказаної допомоги. Крім цього при остаточному розрахунку відповідач в порушення вимог ст. 83 КЗпП Україна не нарахував та не виплатив їй грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. Тому просила зобов'язати Комунальний заклад Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2» нарахувати та виплатити їй допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати за перші 5 днів хвороби в період з 20 грудня 2015 по 24 грудня 2016 з врахуванням нарахованих та виплачених 216,50 грн. в сумі 242 грн. 85 коп. Зобов'язати КЗ КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2» нарахувати та виплатити їй компенсацію за невикористану частину відпустки з врахуванням виплаченої суми 530,48 грн. у розмірі 202 грн. 48 коп.. Зобов'язати КЗ КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2» направити до Фонду соціального страхування заяву-розрахунок невиплаченої частини допомоги по тимчасовій непрацездатності з розрахунку 100 відсотків середньої заробітної плати за період з 25 грудня 2015 по 15 січня 2016 з врахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 91 грн. 87 коп. та нарахованих та виплачених 952,60 грн. і після надходження коштів від Фонду виплатити їй у передбаченому чинним законодавством порядку.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала.

Відповідач - Комунальний заклад Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2» в судове засідання представника не направив, проти позову заперечував, оскільки на момент подачі та нарахування листка непрацездатності, та на момент звільнення позивачка не надала відомості з Державного реєстру Пенсійного фонду України, то всі розрахункові виплати були нараховані відповідно до чинного законодавства. 18 січня 2016 року при звільнені з роботи в зв'язку з виходом на пенсію позивачці нараховано та виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 8 календарних днів в сумі 530,48 грн. Оскільки позивачка не відпрацювала повністю календарного місяця, то не має розрахункового періоду, тому обчислення заробітної плати проведено з тарифної ставки (посадового окладу) відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08 лютого 1995 року №100 та листа Міністерства Праці України №717/018/84-05 від 22 грудня 2015 року.

Третя особа Київське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в судове засідання представника не направила, вважала, що незважаючи на наявність у позивачки (застрахованої особи) страхового стажу більше 8 років, набутого до 01 січня 2011 року, оскільки нею не було надано інформації про шестимісячний страховий стаж у дванадцятимісячному періоді перед настанням страхового випадку з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, то відповідач правомірно обмежив розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідно до норми частини першої статті 19 Закону №1105.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що в період з 13 листопада 2015 року по 18 січня 2016 року позивачка працювала на посаді медсестри в КЗ КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2», що підтверджується копією довідки №283 виданої 04 травня 2016 року КЗ КОР КОПНЛ №2 (а.с.6), копією трудової книжки (а.с.15-16).

З копії довідки №285 КЗ КОР КОПНЛ №2 від 05 травня 2016 року вбачається, що в грудні 2015 року позивачці нарахована зарплата у розмірі 2635,25 грн. з яких 2115,65 грн. заробітна плата, 519,60 грн. лікарняний лист; в січні 2016 року нарахована зарплата в розмірі 1179,98 грн. з яких 530,48 грн. заробітна плата, 649,50 грн. лікарняний лист (а.с.7).

Допомога по тимчасовій непрацездатності нарахована позивачці відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яка передбачає, що застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.

Згідно з ч.2 ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до ч.5 ст.17 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08 липня 2010 року, інформація з Державного реєстру надається на запит платників єдиного внеску та/або застрахованих осіб у порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Частина 6 вказаної статті передбачає, що надання доступу до інформації з Державного реєстру здійснюється у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року N 10-1 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Розділом ІІІ зазначеного Положення передбачено порядок використання інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру. Зокрема частиною другою вказаного розділу встановлено, що індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб надаються страхувальникам та/або застрахованій особі на паперових носіях за формою згідно з додатком 1 або додатком 2 до цього Положення. При цьому, частиною четвертою передбачено, що страхувальникам надається інформація про застрахованих осіб, які перебувають у трудових відносинах з цими страхувальниками, виключно за період перебування особи у трудових відносинах із страхувальником. А застрахованій особі, яка особисто звернулася до органів Пенсійного фонду України, індивідуальні відомості надаються при пред'явленні паспорта, довідки органу доходів і зборів про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтва про загальнообов'язкове соціальне страхування чи пенсійного посвідчення за місцем проживання (ч.3 розділу ІІІ Положення).

Таким чином, відповідач на час нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності не володів та не мав можливості отримати відомості про страховий стаж позивачки, докази, що зазначені відомості були надані позивачкою на момент нарахування допомоги, суду не надані, а відтак нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати відповідало вимогам Закону, тому підстав для задоволення позову в частині перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності не вбачається.

Посадовий оклад позивачки становив 1925 гривень, що підтверджується довідкою (а.с.51).

Пунктом другим Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, передбачено, що працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

В даному випадку позивачка не має розрахункового періоду з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку, оскільки перебувала на лікарняному, тому, враховуючи, що позивачка не мала заробітку не з її вини, розрахунок середньої заробітної плати проводиться виходячи з установленого їй посадового (місячного) окладу, що передбачено пунктом 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. З огляду на викладене, розмір компенсації за невикористану частину відпустки повинен вираховуватися виходячи з середньої заробітної плати за один день в розмірі 65,07 грн. (1925 грн. х 12 (місяців) /355 календарних днів року).

Враховуючи викладене, підстав для перерахунку компенсації за невикористану відпустку виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 91,87 грн. не вбачається, тому в цій частині позову також необхідно відмовити.

Керуючись ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2», третя особа Київське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційні скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддяОСОБА_3