У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 01 лютого 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок злочину, за касаційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: Улистопаді 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач на грунті особистих неприязних відносин наніс її сину ОСОБА_9 двадцять три удари ножем у шию та один в область правого плечового суглоба, у результаті чого настала смерть потерпілого. За даним фактом Бердянським МВ ГУМВС проведено досудове розслідування у кримінальному провадженню № 0000521, в якому її визнано потерпілою. 09 лютого 2015 року відповідача повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. 1 ч.2 ст. 115 КК України. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду. Посилаючись на те, що злочинними діями відповідача їй завдано матеріальних збитків, просила суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на поховання сина у розмірі 14 404 гривні 50 копійок, 1 500 гривень - витрат на правову допомогу та моральну шкоду у розмірі 700 000 гривень. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 14 404,50 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричинених внаслідок злочину, 70 000 гривень в рахунок заподіяння моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок злочину - відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судаминорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач на грунті особистих неприязних відносин наніс сину позивачадвадцять три удари ножем у шию та один в область правого плечового суглоба, в результаті чого настала смерть потерпілого. За даним фактом Бердянським МВ ГУМВС проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000521, в якому її визнано потерпілою. 09 лютого 2015 року відповідача повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. 1 ч.2 ст. 115 КК України. Згідно висновків судової психіатричної експертизи від 11 червня 2015 року № 134 ОСОБА_7 на даний час та на час вчинення суспільно небезпечного діяння страждав і страждає хронічним психічним захворюванням у формі хронічного маревного розладу. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. 1 ч.2 ст. 115 КК України, в стані неосудності. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з урахуванням його матеріального стану зобов'язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду на підставі ч. 1 ст. 1186 ЦК України. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. Встановивши, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року до ОСОБА_7 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду, та врахувавши матеріальний стан відповідача, єдиний дохід від пенсії за віком, перебування у психіатричному закладі на лікуванні, апеляційний суд дійшов висновку, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент завдання не усвідомлювала значення свої дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується, а тому відмовив у задоволенні позову. Проте з таким висновком апеляційного суду у повній мірі погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вимоги до рішення суду апеляційної інстанції викладені у ст. 316 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК). Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах. При вирішенні спору апеляційний суд не з'ясував матеріальне становище потерпілої, як того вимагає ч. 1 ст. 1186 ЦК України, а також не врахував, що ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року (якою до ОСОБА_7 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду) скасовано в частині вирішення цивільного позову з підстав неврахуванням обставин, передбачених ч. 1 ст. 1186 ЦК України, а саме наявності у ОСОБА_7 стабільного доходу у виді пенсії, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_8, задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк