Провадження № 2/522/2686/17
07 лютого 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ? ОСОБА_1,
при секретарі Шевчик В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» про повернення грошових коштів, що набуті без достатніх правових підстав та відшкодування моральної шкоди, ?
Позивачка ОСОБА_2 25.08.2016 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» про повернення грошових коштів, що набуті без достатніх правових підстав та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 24.02.2016 року вона уклала договір із ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"», згідно до якого Лізингодавець, тобто ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» зобов'язався надати Лізингоодержувачу, тобто позивачеві ОСОБА_2, легковий автомобіль "TOYOTTA YARIS" базової комплектації з обємом бензинового двигуна 1,0 л3 вартістю 312 000 грн., що на момент укладання договору було еквівалентно 11 345,45 доларів США.
В забезпечення виконання своїх обовязків за договором, 25.02.2016 року сплатила на користь Лізингодавця так званий адміністративний платіж, що дорівнює 10% від вартості предмету лізингу (додаток 1 до договору) у сумі 31 200 грн. Оплата призведена через відділення "Приватбанку" "Первомайське № 3", про що їй видана квитанція за № 0.0.511304821.2.
За ствердженням позивачки ОСОБА_2 їй було обіцяно, що не пізніше 29.02. 01.03.2016 року заказана нею модель автомобіля буде доставлена для неї в м. Одесу. Коли строк отримання витік, вона звернулася по телефону до Лізингодавця, де її сповістили, що належний їм автомобіль зламався, але вона може вибрати собі аналогічну модель на Тойотта Центрі в м. Одесі, куди приїде їх представник та викупить для неї цей автомобіль. Але на Одеському відділенні Тойотта Центра автомобілів оговореної з ОСОБА_2 вартості не було, а вартість найдешевшої моделі складала 364 780 грн., тобто значно більше, ніж вона могла дозволити собі витратити.
03.03.2016 року ОСОБА_2 знов зв'язалася із Лізингодавцем по телефону. В процесі розмови їй було обіцяно, що автомобіль "TOYOTTA YARIS" буде викуплений для неї за 312 000 грн. у сеті "Palmira" Тойотта Центру, що знаходиться у м. Києві по пр-ту Московському, 24б. ОСОБА_2 невідкладно зв'язалася із цією установою та вияснила, що, по-перше, автомобілів "TOYOTTA YARIS" дешевше ніж 366 000 в них взагалі не має, а, по-друге, з ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» вони ніколи не співпрацюють, вважаючи останніх шахраями.
У зв'язку із викладеним, позивач ОСОБА_2 після телефонної відмови працівників ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» повернути отримані за квитанцією № 0.0.511304821.2 від 25.02.2016 року грошей в сумі 31 200 грн., в порядку досудового врегулювання конфлікту звернулася до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та до Державної інспекції з захисту прав споживачів з проханням зобовязати ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» терміново повернути отримані від неї шляхом обману за квитанцією № 0.0.511304821.2 від 25.02.2016 року грошові кошти у сумі 31 200 грн., але це не спричинило позитивних для неї результатів, оскільки отримані від неї ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» гроші так і не були їй повернуті.
У зв'язку з цим позивачка ОСОБА_2 просить суд ухвалити рішення про стягнення з ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» на її користь грошової суми 31 200 грн., що отримані відповідачем без достатніх правових підстав у зв'язку з укладенням між сторонами договору № 002639 від 24.02.2016 року, який вона вважає нікчемним та невиконаним з боку відповідача, стягнути з відповідача на її користь компенсацію за спричинену внаслідок безпідставного отримання та тривалого неповернення відповідачем належних позивачеві грошових коштів моральну шкоду у розмірі 8 800 грн. та судові витрати по оплаті правової допомоги по складенню позовної заяви у розмірі 2500 грн.
Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 27.12.2016 року надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, задовольнити у повному обсязі заявлені з її боку позовні вимоги, а також сповістив про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення на підставах доказів, що містяться у матеріалах справи, у разі неявки представника відповідача до судового засідання та ненадання з боку відповідача письмових пояснень та заперечень по суті заявлених з боку ОСОБА_2 позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» про місце, дату та час судових засідань сповіщався належним чином. Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» до судового засідання не з'явився двічі. Письмових пояснень та заперечень по суті заявлених з боку ОСОБА_2 позовних вимог від ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» до суду не надійшло. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши документи, що містяться у матеріалах справи, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково у зв'язку з наступним.
24.02.2016 року позивачка ОСОБА_2 уклала договір №002639 із ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"», згідно до якого Лізингодавець, тобто ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» зобов'язався надати Лізингоодержувачу, тобто позивачці ОСОБА_2, легковий автомобіль "TOYOTTA YARIS" базової комплектації з обємом бензинового двигуна 1,0 л3 вартістю 312 000 грн., що на момент укладання договору було еквівалентно 11 345,45 доларів США.
В забезпечення виконання своїх обовязків за договором, 25.02.2016 року ОСОБА_2 сплатила на користь ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» так званий адміністративний платіж, що дорівнює 10% від вартості предмету лізингу (додаток 1 до договору) у сумі 31 200 грн. Оплата призведена через відділення "Приватбанку" "Первомайське № 3", про що ОСОБА_2 отримала квитанцію за № 0.0.511304821.2 (а.с.21).
Позивачці ОСОБА_2 було обіцяно, що не пізніше 29.02. 01.03.2016 року заказана нею модель автомобіля буде доставлена для неї в м. Одесу. Коли строк отримання. Як вбачається з позову сплив, позивач ОСОБА_2 звернулася по телефону до Лізингодавця, де її сповістили, що належний їм автомобіль зламався, але вона може вибрати собі аналогічну модель на Тойотта Центрі в м. Одесі, куди приїде їх представник та викупить для неї цей автомобіль. Але на Одеському відділенні Тойотта Центра автомобілів оговореної з ОСОБА_2 вартості не було, а вартість найдешевшої моделі складала 364 780 грн., тобто значно більше, ніж вона могла дозволити собі витратити.
03.03.2016 року ОСОБА_2 знов зв'язалася із Лізингодавцем по телефону. В процесі розмови їй було обіцяно, що автомобіль "TOYOTTA YARIS" буде викуплений для неї за 312 000 грн. у сеті "Palmira" Тойотта Центру, що знаходиться у м. Києві по пр-ту Московському, 24б. ОСОБА_2 невідкладно зв'язалася із цією установою та вияснила, що, по-перше, автомобілів "TOYOTTA YARIS" дешевше ніж 366 000 в них взагалі не має, а, по-друге, з ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» вони ніколи не співпрацюють, вважаючи останніх шахраями.
У зв'язку із викладеним, позивач ОСОБА_2 після телефонної відмови працівників ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» повернути отримані за квитанцією № 0.0.511304821.2 від 25.02.2016 року грошей в сумі 31 200 грн., в порядку досудового врегулювання конфлікту 03.03.2016 року звернулася до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та до Державної інспекції з захисту прав споживачів з проханням зобовязати ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» терміново повернути отримані від неї шляхом обману за квитанцією № 0.0.511304821.2 від 25.02.2016 року грошові кошти у сумі 31 200 грн.,
Але це не спричинило позитивних для неї результатів, оскільки ці гроші ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» не були ОСОБА_2 повернуті.
«За інформацією, копіями документів наданими Товариством на вимогу Нацкомфінпослуг, а також згідно із інформацією та наданими копіями документів Вами до Нацкомфінпослуг, між Вами та Товариством 24.02.2016 укладено договір № 002639 фінансового лізингу (далі ? Договір), який нотаріально не посвідчений.
Враховуючи вищевикладене та у зв'язку із тим, що договір, укладений між Вами та Товариством, нотаріально не посвідчений, пропонуємо Вам, керуючись нормами Кодексу, Цивільного процесуального кодексу України та Закону звернутись до Товариства, з вимогою щодо повернення Вам сплачених Товариству, на підставі Договору, коштів», а у разі відмови від повернення коштів звернутися до суду..
Статтею 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» (далі Закон), визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено, законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Статтею 6 Закону, визначено, що договір фінансового лізингу має бути укладений у письмовій формі.
Відповідно до статті 799 Кодексу, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до статті 215 Кодексу, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Статтею 220 Кодексу визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2015 та правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2766цс15, договір фінансового лізингу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Статтею 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього „Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Відповідно до ч. 2 ст. 215, ст. 216 та ст. 1212 ЦК України, укладений 24.02.2016 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» укладений у простій письмовій формі договір № 002639 є нікчемним, внаслідок чого до нього слід застосувати недійсності нікчемного правочину, а отриману відповідачем за цим договором від позивача грошову суму у розмірі 31 200 грн., визнати такою, що набута без достатніх правових підстав, через що вона підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі.
З цього приводу слід користуватися роз'ясненнями, наведеними у пунктах 4, 5 та 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», де сказано про те, що:
-Судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду;
-Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.
Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.
Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.
Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину;
-З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.
Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.
У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.
З урахуванням обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають повному задовленню, внаслідок чого на користь позивачки ОСОБА_2 з відповідача ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» слід стягнути компенсацію за вчинену невиконанням договірного зобов'язання у розмірі 8 800 грн.
З цього приводу слід користуватися роз'ясненнями, що наведені в абзаці другому п. 3 постанови пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.95 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 р. і № 1 від 27.02.2009 р.) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де сказано, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: …у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, … у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Згідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві ? пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивачка ОСОБА_2 просила стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. До позовної заяви надані докази оплати позивачка ОСОБА_2 витрат на правову допомогу за квитанцією № 29 від 23.08.2016 року у сумі 2500 грн. за складення позовної заяви та за квитанцією № 35 від 24.10.2016 року у сумі 1500 грн. за представництво інтересів в суді. До справи доданий розрахунок оплати за складення позовної заяви, який не суперечить ч. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Тому, в частині стягнення витрат на правову допомогу у вигляді складення позовної заяви, позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн., то в задоволені цієї частини вимог слід відмовити, оскільки відносно їх розміру немає відповідного розрахунку, а також тому, що адвокат в розгляді справи по суті практично участі не приймав, подавши 27.12.2016 року заяву про розгляд справи у його відсутності.
Ухвалою суду від 26.08.2016 року розмір судового збору по справі встановлений у сумі 1929 грн. 20 коп., який відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача ТОВ «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"».
На підставі ст. ст. 17 19, 22, 23 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. ст. 2 та 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 23, ч. 2 ст. 215, 216, ч. 2 ст. 799, 1167, ст. 1212 ЦК України, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57, 60, ч.4 ст. 169, 179, 197 ч. 2, 208 209, 212 215, 218, 224 226, 360-7 ЦПК України; ст. 41 Конституції України, пунктами 4, 5 та 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п. 3 постанови пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.95 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 р. і № 1 від 27.02.2009 р.) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2015 та правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-2766цс15, суд ?
Позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія "ВАШ АВТО"» про повернення грошових коштів, що набуті без достатніх правових підстав та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково..
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті правової допомоги по складенню позовної заяви у розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

07.02.2017