Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2893/16-ц

Номер провадження: 2/511/215/17

16 лютого 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В., при секретарі Кирилової І.В.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна набутого під час шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину обєкта незавершеного будівництва,-

В С Т А Н О В И В:

27.12.2016 р. ОСОБА_1, звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з даним позовом, в якому просить визнати, що незавершений обєкт будівництва житловий будинок, який розташовано на земельний ділянці площею 0,0976 га, за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Малиновського 60, є спільної сумісної власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_1; поділити майно набуте під час шлюбу між нею та колишнім чоловіком - ОСОБА_3, а саме незавершений обєкт будівництва житловий будинок по 1/2 частини кожному, та визнати право власності на ? частину даного житлового будинку, кожному; встановити між нею порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0922га., на якій розташований недобудований житловий будинок та господарчі споруди, пропорційно до часток у праві власності житлового будинку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем вона одружилась 23.11.2007року. Їх шлюб з відповідачем був розірваний на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області 30.04.2014року. В звязку з укладенням нового шлюбу її прізвище змінено на «Власюк». Під час шлюбу сторонами за спільні грошові кошти у сумісну власність був придбаний старенький будинок на приватизованій земельній ділянці, який вони у наступному в 2010 році частково розібрали та на його місці знов таки за спільні грошові кошти розпочали будівництво нового житлового будинку та господарчих споруд. На даний час будинок незавершений будівництвом, але є обєктом спільної сумісної власності. На її прохання, відповідач відмовляється здавати будинок в експлуатацію, хоча його готовність складає 85%, не дає можливості здійснити реєстрацію права власності, а отже реалізувати її право на розподіл набутого за час шлюбу їх майна. Оскільки незавершений будівництвом будинок не може бути об'єктом права власності, вона способом захисту свого порушеного права просить суд визнати за нею право на 1/2 частину будинку як співзабудовника, поділити між нею та ОСОБА_3 набуте ними під час перебування у шлюбі та встановити між ними порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0922га., на якій розташований недобудований житловий будинок та господарчі споруди, пропорційно до часток у праві власності житлового будинку.

Ухвалою суду від 16.02.2017року заявлені позовні вимоги від 27.12.2016 року, а саме: про встановлення між сторонами порядку користування земельною ділянкою, площею 0, 0922га, на якій розташований недобудований житловий будинок та господарчі споруди, пропорційно до часток у праві власності житлового будинку за заявою позивача залишені без розгляду на підставі ст. 207 ч. 1 п. 5 ЦПК України.(64.75).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, пояснив, що з 23.11.2007 року позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Костюк) перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, який було зареєстровано у відділі РАЦС Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису № 271 до 30.04.2014 року. За час шлюбу ними за спільні кошти у спільну сумісну власність було придбано житловий будинок загальною площею 26,8 кв.м, у тому числі житловою 10,40 кв.м., та господарчими спорудами: літня кухня, за адресою: вул. Малиновського, № 60, м. Роздільна Одеської області, який розташовано на земельний ділянці площею 0,0922 га. Земельна ділянка приватизована. В період перебування у шлюбі з ОСОБА_3 у 2010 році, вони частково розібрали старий будинок та на його місці за спільні кошти розпочали будівництво нового житлового будинку та господарчих споруд. На даний збудований ними будинок є незавершеним будівництвом, та є обєктом спільної сумісної власністю подружжя. В 2015 році позивач у другий раз вийшла заміж, на даний час її прізвище «Власюк». З 2014 року вона постійно намагається завершити будівництво даного будинку, та ввести його в експлуатацію, але її колишній чоловік - ОСОБА_3, відмовляється приймати участь у цьому, також відмовляється здавати будинок у експлуатацію, хоча враховуючи, що готовність даного будинку складає 85%, технічно можливо довести до кінця дане будівництво. Таким чином позивач, як співзабудовник, позбавлена права самостійно завершити будівництво даного будинку, здати його у експлуатацію та здійснити реєстрацію права власності на будинок з вини відповідача, тобто, позбавлена права здійснювати такі дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на розділ набутого за час шлюбу зазначеного майна. Позов повністю підтримав та просив його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 обставини викладені в позовній заяві та пояснення представника ОСОБА_2 повністю підтримала, також просила уточнені позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував частково, оскільки вважав, що будинок дійсно є спільною сумісною власністю подружжя, але на його поділ він не згоден. Вказував, що коли буде можливість та гроші, він будинок добудує, оформить документи та буде його використовувати за призначенням.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2007року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, по 30.04.2014року, шлюб між сторонами було розірвано, на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області.(а.с.10;12).

На даний час позивач перебуває у іншому шлюбі та її дошлюбне прізвище «Костюк» змінено на «Власюк», що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису №12.(а.с.13).

За час шлюбу сторонами за спільні грошові кошти у спільну сумісну власність було придбано житловий будинок загальною площею 26,8кв.м, у тому числі житловою 10,40кв.м., та господарчими спорудами: літня кухня за адресою: вул. Малиновського, № 60, в м. Роздільна Одеської області, який розташовано на земельний ділянці площею 0,0922 га., що підтверджується, договором купівлі - продажу будинку серії ВРВ № 883352 від 26.10.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, та зареєстрований у реєстрі за № 3929, вказаний будинок оформлений на ОСОБА_3.

Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, приватизована, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно за індексним номером 32716950 від 27.01.2015 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з індексним номером 32717056 від 27.01.2015 року, де зазначено, що власником земельної ділянки являється ОСОБА_3Б.(відповідач по справі).(а.с.15).

В період перебування у шлюбі з ОСОБА_3 у 2010 році, сторони сумісно частково розібрали старий будинок та на його місці за спільні грошові кошти розпочали будівництво нового житлового будинку та господарчих споруд по вул. Малиновського 60 м. Роздільна Одеської області. На даний час даний будинок є незавершеним будівництвом, та є обєктом спільної сумісної власністю подружжя по ? кожного.

Вищезазначені обставини визнані сторонами по справі в судовому засіданні, тому у відповідності до ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доведенню.

З наданих позивачем документів також встановлено, що наявність незавершеного обєкта будівництва за адресою Одеська область м. Роздільна по вул. Малиновського 60, підтверджується технічним паспортом на незавершений житловий будинок: під літ. «А» - загальною площею 99.0кв.м., під літ. «а» - тамбур, площею 5.20кв.м., під літ. «а1» - підвал площею 4.40м.кв., звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, незавершеної будівлі, довідкою Ф0П ОСОБА_5 №275 від 21.11.2016 року, про те що готовність даного житлового будинку складає85%.

Згідно Звіту від 22.11.2016 року Про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж було встановлено, що обєкт незавершеного будівництва, який розташований в м. Роздільна по вул. Малиновського 60, відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, його безпечна експлуатація можлива за умови усунення дефектів та недоліків (а.с. 21-34).

Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарчими спорудами, згідно зведеного акту складає 264 381 грн.(а.с.17-20;21-35;36;38).

Будинок не прийнятий до експлуатації і не здійснена його державна реєстрація.

Згідно довідок експерта з технічного обстеження будівель та споруд ОСОБА_5 № 275 від 21.11.2016р. враховуючи, що готовність обєкта незавершеного будівництва який розташовано за адресою: вул. Малиновського 60 м. Роздільна Одеської області складає 85%, можна провести поділ обєкта, визначити окремі частини, що підлягають виділу і технічно можливо довести до кінця будівництво, згідно вимогам надійності і безпечної експлуатації, та можливості безпечної експлуатації.(а.с.37).

Відповідач не вживає відповідних заходів до введення спірного новоствореного житлового будинку в експлуатацію та оформлення права власності на цей будинок у встановленому порядку, а позивач позбавлена можливості самостійно здійснити вказані дії, оскільки всі дозвільні документи на цей будинок оформлені на ім'я відповідача, що перешкоджає позивачу реалізувати своє право на отримання у власність частини новоствореного під час її шлюбу з відповідачем нерухомого майна.

Таким чином позивач, як співзабудовник, позбавлена права самостійно завершити будівництво даного будинку, здати його у експлуатацію та здійснити реєстрацію права власності на будинок з вини відповідача, тобто, позбавлена права здійснювати такі дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на розділ набутого за час шлюбу зазначеного майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Оскільки спірний будинок не прийнятий в експлуатацію і не здійснена державна реєстрація права власності на будинок, то він не може бути об'єктом права власності.

Проте, відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Крім того, за змістом ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи з наведеного, а також, враховуючи правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі № 6-47 цс 16, суд прийшов до висновку, що, оскільки відповідач ОСОБА_3, не вживає відповідних заходів до введення спірного новоствореного житлового будинку в експлуатацію та оформлення права власності на цей будинок у встановленому порядку, а позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості самостійно здійснити вказані дії, оскільки всі дозвільні документи на цей будинок оформлені на ім'я відповідача, що перешкоджає позивачу реалізувати своє право на отримання у власність частини новоствореного під час її шлюбу з відповідачем нерухомого майна, тому, слід визнати за позивачем як співзабудовником право на 1/2 частину збудованого нею у шлюбі із ОСОБА_3, але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку по вул. Малиновського 60 в м. Роздільна Одеської області, загальною площею загальною площею 99.0кв.м., що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідача.

Правовий аналіз статей 60,63,69 СК України та статей 328,331,368,372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

За позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд має право здійснити поділ обєкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.12.1992 № 15 від 25.05.1998, «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», також вказує на аналогічні правові висновки.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду з а захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.355 ч. 1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно).

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно. до п.23 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування одами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.З ст.З68 ЦК) відповідно до ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/ 97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на мовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «обєкт нерухомого майна» (частина перша ст.181, пункт 6 частини першої ст.346, ст.350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (стаття 331), обєкт будівництва (ст.876, 877, 879-881,883).

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна набутого під час шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину обєкта незавершеного будівництва - задовольнити частково.

Визнати, що незавершений обєкт будівництва житловий будинок, який розташований на земельний ділянці площею 0,0922 га, за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Малиновського 60, є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Поділити майно набуте під час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме незавершений обєкт будівництва житловий будинок, який розташований на земельний ділянці площею 0,0922 га, за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Малиновського 60.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як співзабудовниками право по 1/2 частині кожному збудованого ними у шлюбі, але не прийнятого в експлуатацію одноповерхового житлового будинку, який розташований на земельний ділянці площею 0,0922 га, за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Малиновського 60, та який складається з літ."А" - житлового будинку, літ. "а" - тамбуру, літ. "а1" - підвала.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Іванова