Справа № 544/1187/16-ц
№ пров. 2/544/31/2017
Номер рядка звіту 23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 січня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору про надання телекомунікаційних послуг і відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 08 грудня 2015 року він уклав договір про надання телекомунікаційних послуг з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3. Відповідно до договору відповідач зобовязувався надавати йому послуги з підключення до мережі інтернет. 08 грудня 2015 року представники відповідача прибули за місцем його проживання та виконали роботи з підключення до мережі інтернет. У той же день ним було сплачено вартість виконання робіт та вартість обладнання у сумі 2350грн. Також було сплачено вартість проїзду представників відповідача до його місця проживання в сумі 100грн, а також вартість абонентської плати за користування телекомунікаційними послугами за грудень 2015 року в сумі 150грн. Після встановлення обладнання та підключення інтернету він користувався ним близько 7 днів. У подальшому користуватися даною послугою було практично неможливо. З 01 січня 2016 року по вересень 2016 року він сплачував абонентську плату за телекомунікаційні послуги шляхом придбання карток для оплати інтернету «Best line» вартістю 150грн на місяць. Відразу після виникненні проблем в користуванні інтернетом він неодноразово звертався в технічну підтримку за номером, що був вказаний у договорі, але ніякої технічної допомоги, яка б покращила надання послуги, не було надано. 22 вересня 2016 року він направив на адресу відповідача листа з претензією про неможливість користуватися інтернетом, також було запропоновано в десятиденний строк розглянути питання про розірвання договору та повернути йому кошти, сплачені за даним договором. У десятиденний термін відповідач ніяким чином не відреагував. Враховуючи вищевикладене, позивач просить розірвати договір без номера від 08 грудня 2015 року, укладений між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, про надання телекомунікаційних послуг, стягнути спричинену йому матеріальну шкоду у сумі 3950грн, а також моральну шкоду в сумі 5000грн. Судові витрати просить стягнути з відповідача на свою користь.

Позивач наполягає на заявлених вимогах, просить їх задовольнити, по суті вимог надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, а також додатково пояснив наступне. Після того, як на його компютері перестав працювати інтернет, він намагався телефонувати до служби підтримки відповідача, де трубку брала якась жінка, від якої не було ніякої користі, окрім зіпсованих нервів. Ремонтувати інтернет до нього приїздили лише два рази. Першого разу приїхали хлопці і щось налаштовували в ноутбуці, після чого інтернет працював належним чином лише тиждень, а потім знову почалися проблеми. Другого разу майстри приїхали і сказали, що необхідно ще підіймати трубу на 5 метрів, тобто висота антени мала б становити 19 метрів. Він не забажав підіймати антену, оскільки в нього в дворі діти і собаки гуляють, а у вітряну погоду така антена може впасти на голову. Коли до нього приїздили другий раз, то йому повідомили, що в Нових Мартиновичах змінили обладнання і шансів на нормальну роботу майже немає. Єдиний вихід - це ще підіймати антену і лише в цьому випадку можливе налагодження звязку. Він відмовився це робити, оскільки такі роботи тягнуть значні затрати з його боку. Він написав листа ОСОБА_3, а у відповідь прийшов лист з відмовками. Головним недоліком даного договору позивач вважає некомпетентність технічної підтримки. Приїздили люди, які нічого конкретного не могли сказати. Моральна шкода полягає в тому, що він не міг нормальним чином організувати свою роботу, в родині виникали сварки із-за того, що були витрачені кошти на інтернет, який не працює.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та по суті справи пояснив, що в договорі міститься пункт про те, що послуги надаються у відповідності до Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання комунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720 та інших. Сторони підтверджують, що вони ознайомлені з даними нормативно-правовими документами та зобовязуються їх дотримуватись. Договір про надання телекомунікаційних послуг та додаток №1 до даного договору були підписані сторонами, але належним чином вони не були виконані. Послуги з надання телекомунікаційних послуг надавалися з перебоями та неналежної якості, що свідчить про істотне порушення відповідачем умов договору, та є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору. Позивач постійно намагався виправити дану ситуацію, телефонувавши до технічної підтримки, але позитивних результатів це не принесло. За майже рік до нього приїздили для виправлення проблем із доступом до інтернету лише два рази. Позивачем був написаний лист-претензія про те, що послуги надаються неналежним чином, що також підтверджують свідки. Крім того представник позивача вказав, що п.5.5 укладеного між сторонами Договору в частині того, що заподіяні збитки та моральна шкода провайдером не відшкодовуються, є нікчемним, оскільки він протирічить Закону України «Про телекомунікації».

Відповідач заперечував проти позовних вимог та по суті справи пояснив, що з моменту підключення і перші місяці після того позивач не звертався до нього з приводу неналежного надання телекомунікаційних послуг. При наявності будь-яких проблем з наданням послуги потрібно було подати заявку в електронному вигляді, або ж в телефонному режимі повідомити суть проблеми, імя, прізвище абонента і по мірі можливості вирішується дана проблема. Дуже часто проблема виникає з вини самого споживача: споживач забуває пароль доступу до певного сайту, або ж виявляється несправність самого компютера. При встановленні антени категорично забороняється змінювати її направленість, оскільки навіть зміна в 10 градусів призводить до проблем із підключенням. Після звернення позивача з приводу відсутності доступу до інтернету по місцю його проживання були відправлені працівники для усунення даної проблеми. По приїзду було виявлено «Критичний сигнал», це означало або несправність самої антени, або фізичні перешкоди на шляху сигналу. Щоб зясувати, що саме сталося потрібно було підняти антену. Влітку було багато гроз і у звязку з цим міг зламатися передатчик в антені. Викликів дуже багато, тому виїздити за кожним викликом фізично неможливо. Перша заявка надійшла лише у вересні 2016 року, друге звернення надійшло теж у вересні. По обом звернення виїздили працівники для зясування причин відсутності інтернеті. Першого разу було рекомендовано підняти антену, на що абонент погодився, а другого разу абонента вдома не було і працівники не змогли отримати доступ до обладнання. З моменту підключення і до моменту першої заявки послуги надавалися належним чином. Про проблеми у даного абонента з доступом до інтернету він дізнався з листа претензії, що надійшов йому. Послуга з підключення була надана і абонент був задоволений. На даний момент договір є розірваним по причині невиконання абонентом свої зобовязань згідно договору, а саме не було надано доступу спеціалістам Провайдера для проведення ремонту. В такому випадку договір розривається в односторонньому порядку.

Представник відповідача з позовом не згоден, просив у його задоволенні відмовити. Свої заперечення обґрунтував наступним. Позивач не заперечує, що йому було встановлено відповідне обладнання та підключено послугу з надання телекомунікаційних послуг, в чому він і розписався в договорі про надання телекомунікаційних послуг та додатку №1 до даного договору. Замовник після підключення ніяких претензій не мав. Кошти в сумі 2350грн, що були сплачені відповідно до ОСОБА_5 №1, являються платою за обладнання, що було встановлено та яке було передано у власність абонента, тому вимоги про повернення даних коштів є безпідставними. Він вважає, що підстав для повернення коштів, що були сплачені в рахунок абонентської плати за місяць та 100грн за проїзд, немає, оскільки відсутні будь-які докази, що слугували б підставою для цього. Покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки вони не є спеціалістами в галузі телекомунікаційних послуг. Порушення в наданні послуг повинні були фіксуватися у відповідних актах-претензіях в момент їх виявлення відповідно до чинного законодавства. Щодо вимог про компенсацію моральної шкоди, то представник відповідача зазначив, що по цим вимогам також відсутні будь які належні та допустимі докази.

Судом в порядку ст. ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_6, яка являється дружиною позивача, пояснила, що вона по телефону подала заявку для підключення інтернету вдома. Приїхали хлопці та встановили обладнання. З моменту встановлення інтернет працював добре, але пізніше почалися проблеми з ним. Вона почала телефонувати на службу техпідтримки, але не могла додзвонитися, потім вона подала заявку на електронну пошту. Оскільки в неї на утриманні перебуває маленька дитина, то часу займатися питанням з приводу інтернету в неї не було. Пройшли місяці. Потім вона почала знову телефонувати на техпідтримку, де слухавку взяла жінка, яка була не дуже ввічливою. Вона пояснила, що коли в даному районі будуть їх працівники, то вони заїдуть до них. Після того, як вона пригрозила судом, то до неї приїхали хлопці для ремонту. Дані працівники щось зробили на ноутбуці і інтернет працював після того приблизно два тижні. Вони навіть повернули частково кошти за те, що інтернет не працював кілька днів. Через два тижні інтернет знову пропав. У серпні вона зрозуміла, що кращого інтернету з даним провайдером вже не буде, тому знову зателефонувала на техпідтримку. Знову були різні відмовки, але коли вона пригрозила судом, то ремонтники знову приїхали. Вони не змогли налаштувати інтернет і сказали, що потрібно підіймати антену. Але враховуючи, що антена і так доволі висока, вона боялася, що антена впаде. Також їй сказали, що навіть, якщо підняти антену, то можливо це і не допоможе. Після цього вона з чоловіком вирішили подати позов до суду. Оплата за інтернет здійснювалася за допомогою карток. Заборгованості по оплаті не було. Належним чином послуга не надавалася. Чи втручався чоловік в роботу обладнання вона не знає.

Свідок ОСОБА_7, який являється знайомим позивача, пояснив, що часто приходив до ОСОБА_6 у гості та бачив, що інтернет не працював належним чином, тобто відео чи фільм транслювався ривками з перебоями. ОСОБА_6 неодноразово викликали техпідримку. Приїздили кілька разів хлопці і щось ремонтували. Які технічні характеристики має ноутбук у ОСОБА_6 він не знає.

Свідок ОСОБА_8, який являється найманим працівником відповідача, пояснив, що поступила заявка від абонента про погану роботу інтернету. По приїзду на місце дійсно був слабкий сигнал і було запропоновано підняти антену. Коли вони повторно виїхали на місце, то вдома нікого не було, а на дзвінки абонент не відповідав. Перший раз приїздили 13 вересня 2016 року, а повторно через тиждень. Зранку надається маршрутний лист і згідно листа вони їздять по абонентах і усувають несправності. Першого разу було виявлено, що в абонента слабкий сигнал, було домовлено з абонентом, що потрібно підняти антену на 5 метрів, а через тиждень, коли вони приїхали її підняти, то вдома у абонента нікого не було, а на дзвінки він не відповідав.

Свідок ОСОБА_9, який являється найманим працівником відповідача, пояснив, що надійшла заявка від абонента, що не працює інтернет. Коли він разом із іншим працівником приїхали до даного абонента, то дійсно виявилося, що інтернет відсутній по причині слабкого сигналу. Було запропоновано абоненту підняти антену. Приблизно через тиждень він з іншим працівником виїхали за цією ж адресою для виконання робіт з підняття антени та налагодження звязку, але вдома нікого не було, на дзвінки абонент не відповідав.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08 грудня 2015 року між ОСОБА_10 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 був укладений Договір без номера про надання телекомунікаційних послуг (а.с.7-8).

Окрім цього, 08 грудня 2015 року сторонами було підписано Замовлення №1, що являється ОСОБА_5 №1 до Договору без номера про надання телекомунікаційних послуг, згідно якого ФОП ОСОБА_3 зобовязався підключити абонента ОСОБА_1 до своєї телекомунікаційної мережі і забезпечувати безперебійне та якісне надання послуг згідно з умовами цього договору та додатків до нього. Згідно Замовлення №1, яке є ОСОБА_5 №1 до договору вартість послуги з підключення становить 2350грн та розмір щомісячної абонентської плати за послуги з доступу до локальної мережі становить 150грн за 30 днів до 3 МБ (а.с.9).

08 грудня 2015 року сторони підписали Акт про надання послуг телекомунікаційного характеру, згідно з яким виконавець надав, з замовник отримав послуги з підключення замовника до точки за адресою: с.Гурбинці Пирятинського району. Виконавець надав послуги в повному обсязі. Замовник не має будь-яких претензій до наданих послуг (а.с.9).

22 вересня 2016 року ОСОБА_1 було надіслано на адресу ФОП ОСОБА_3 лист-претензію з приводу неякісного надання послуги з підключення до мережі інтернет (а.с.11), який отриманий ФОП ОСОБА_3 23 вересня 2016 року (а.с.10).

Даючи правову оцінку договору про надання телекомунікаційних послуг від 08.12.2015 суд зазначає, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. № 295, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений перелік прав позивача у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі). Вказаним переліком не передбачено право споживача вимагати розірвання договору.

Таке право надано споживачу за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків (ч.4 ст.10 вказаного Закону).

Заявляючи вимогу про розірвання договору позивач посилався на те, що відповідачем були надані послуги неналежної якості, що він розцінює як істотні порушення умов договору з боку відповідача.

Проте вказані доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

В силу положень ч.2 ст.651 ЦК України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, судом не встановлено наявність істотного порушення договору.

За таких обставин суд не вбачає підстав для розірвання укладеного між сторонами договору, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 3950грн, яка складається згідно розрахунку позивача з: вартості надання послуг 2350грн, коштів, сплачених представникам провайдера, у сумі 100грн та абонентської плати в сумі 1500грн, то суд зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами другою, третьою та четвертою ст. 60 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обгрунтування вимог щодо вішкодування матеріальної шкоди позивач посилається на те, що таке право на відшкодування збитків виникло у нього внаслідок неналежного виконання провайдером обов'язків, передбачених договором, тобто надання йому - абоненту послуг неналежної якості.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій зобовязані надавати телекомунікаційні послуги за встановленими показниками якості.

Відповідно до п.п.9, 17 п.39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ від 11 квітня 2012 р. № 295 (надалі - Правил №295) оператори, провайдери зобовязані надавати послуги за встановленими значеннями показників якості відповідно до нормативних документів у сфері телекомунікацій, договору, умов надання послуг з додержанням вимог цих Правил та інших актів законодавства; у разі надання послуги з доступу до Інтернету забезпечити споживачам швидкість доступу, визначену договором.

У пункті 40 Правил №295 вказано, що за ненадання або неналежне надання послуг оператор, провайдер несе перед споживачем відповідальність, в тому числі майнову, відповідно до закону та договору. У разі неусунення пошкодження телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ абонента до послуги або знизило до неприпустимих значень показники якості послуг, понад одну добу із зафіксованого моменту подання абонентом відповідної заяви абонентна плата не нараховується за весь період пошкодження, а понад пять діб - оператор, провайдер несе відповідальність згідно із Законом України Про телекомунікації. Витрати, повязані з усуненням пошкодження кінцевого обладнання абонента, що сталося з вини оператора, провайдера, здійснюються оператором, провайдером відповідно до законодавства. Питання щодо відшкодування завданих споживачеві фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої ним вигоди через неналежне виконання оператором, провайдером обовязків, передбачених законодавством та договором, вирішуються в судовому порядку.

Згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Як убачається з Замовлення №2 сторони погодити показники якості, а саме швидкість доступу до Інтернету - до 3 Мб.

Положенням про вимірювання параметрів телекомунікаційних мереж з метою здійснення державного нагляду у сфері телекомунікацій, затвердженим Рішенням НКРЗІ від 30.07.2013 №487, та зареєстрованим в Мінюсті 19.08.2013 №1426/23958, встановлений порядок вимірювань параметрів телекомунікаційних мереж. Відповідно до п. 1.5 даного Положення основними завданнями вимірювання є здійснення контролю за дотриманням операторами, провайдерами телекомунікацій законодавства щодо якості телекомунікаційних послуг.

Вказаним Положенням затверджена форма акту вимірювання параметрів телекомунікаційних мереж, який складається уповноваженими посадовими особами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації.

Отже з наведеного вбачається, що перевірка якості телекомунікаційних послуг здійснюється відповідними посадовими особами та за результатами перевірки складається відповідний акт встановленої форми.

Таким чином позивач в обґрунтування своїх доводів щодо надання йому відповідачем послуг неналежної якості повинен надати суду відповідні докази, передбачені законодавством. Проте таких доказів він суду не надав. При цьому суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в силу їх недопустимості, оскільки згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте позивачем на надано суду належних та допустимих доказів, що відповідачем надавались послуги неналежної якості.

Крім того як убачається із Замовлення № 1, що є ОСОБА_5 №1 до Договору, Провайдер надав Абоненту ОСОБА_1 послуги з доступу до локальної мережі. Вартість послуги з підключення становить 2350грн. ОСОБА_5 передбачено, що послуги на умовах даного Замовлення вважаються наданими з моменту підписання відповідного Акту.

В Акті про надання послуг телекомунікаційного характеру від 08 грудня 2015 року, який був підписаний сторонами, зазначається, що ОСОБА_1 отримав послугу з підключення до точки за адресою с. Гурбинці Пирятинського району, виконавець надав послугу у повному обсязі, а замовник не має будь-яких претензій до наданих послуг.

Наведене свідчить про те, що послуга з підключення до мережі інтернет, вартість якої становить 2350грн, була надана у повному обсязі, позивач не мав будь-яких претензій до наданих послуг, а отже відсутні будь-які правові підстави вимагати позивачем повернення коштів, які були сплачені ним за належно надані послуги у відповідності з укладеним договором.

Також позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів того, що ним було витрачено 100грн на оплату проїзду представниками провайдера до його місця проживання та1500грн як вартість послуг за користування мережею інтернет за 10 місяців, які він, на його думку, не отримував.

Не заслуговують на увагу посилання представника позивача на те, що п.5.5 укладеного між сторонами Договору в частині того, що заподіяні збитки та моральна шкода провайдером не відшкодовуються, є нікчемним, оскільки він протирічить Закону України «Про телекомунікації», виходячи з того, що відшкодування заподіяних збитків та моральної шкоди передбачено не тільки договором, але й чинним законодавством, а саме ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню в разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

За діючою редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

У даній справі не встановлено обставин, з якими Закон пов'язує право споживача на відшкодування моральної шкоди, крім того договором від 08.12.2015 також не передбачено відшкодування моральної шкоди, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі з указаних вище підстав.

Керуючись ст.ст.5-11, 57-60, 212-215, 292 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору про надання телекомунікаційних послуг і відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Нагорна