Справа № 635/8801/16-ц
Провадження № 2/635/680/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючої судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації про захист прав споживача послуг з теплопостачання у звязку з відсутністю теплопостачання у квартирі, усунення порушень прав споживача комунальних послуг шляхом визнання факту відсутності договірних відношень та теплопостачання, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить суд визнати порушенням прав споживача послуг з теплопостачання, відсутність письмового договору та договірних відносин з 01.01.2006р. між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством теплові мережі Харківського району у сфері надання житлово-комунальних послуг, а також порушенням з боку останнього вимог ст.ст. 19 та 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; встановити факт відсутності між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством теплові мережі Харківського району, договору з теплопостачання до квартири АДРЕСА_1; стягнути з Комунального підприємства теплові мережі Харківського району на його користь моральну шкоду в сумі 5000,00грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 є власником 1/4 квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 вважає, що між ним та підприємством - теплопостачальником ніяких договірних взаємовідносин не виникли.

В звязку з чим останній змушений звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 64.

Вважає, що Комунальним підприємством теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації неякісно надаються послуги з теплопостачання, оскільки в квартирі холодно.

Також, позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 в якій ніхто не зареєстрований.

В січні 2013 року усно звернувся до теплових мереж як власник житла для оформлення відповідних документів на укладання договору з підприємством з теплопостачання, але з неналежним поводженням працівників даної установи відмовився писати відповідну заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на письмові заперечення, згідно яких підприємство їх вважає недоведеними та надуманими і не підтвердженими доказами.

Суд вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2012р. ОСОБА_4 являється власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, померлої 14 лютого 2012 року. Власником іншої 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності б/н від 22.02.1996р. виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, що підтверджується копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35851618 (а.с.11).

Залучені до матеріалів справи квитанції про сплату заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за адресою квартири АДРЕСА_1. Загальна сума по залученим квитанціях становить 12937,00грн. Дані грошові кошти відображені в відомості нарахування та оплати за теплову енергію та зараховані як сплата за спожиті комунальні послуги теплопостачання за період з 01.01.2009р. станом на 01.01.2017р. (а.с.35, 90,91, 92, 93, 94).

Залучені до позовної заяви листи № 531/02-24 від 03.10.16р., № 152/02-21/2 від 10.10.2016р., № 485/02-24 від 12.09.2016р., № 178/02-21/2 від 21.09.2016р., № 164/02-21/2 від 18.11.2016р., № 570/02-24, № 571/02-24, № 572/02-24 від 07.11.2016р., № 148/02-21/2 від 30.09.2016р., № 493/02-24 від 15.09.2016р., № 60/5157 від 29.11.2016р., № 02-26/1-999 від 19.03.2015р., № 02-26/1-1534 від 24.04.2015р., які адресовані Покотилівській селищній раді, КП «Жилкомунсервіспослуга», Антимонопольному комітету України взагалі не являються предметом розгляду даної цивільної справи.

Щодо факту відсутності між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством теплові мережі Харківського району, договору з теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 в судовому засіданні сторони його не заперечували, але суд зазначає, що позивач не вчинив будь-яких дій для укладання такого договору з моменту набуття права власності на квартиру, при цьому наданими відповідачем докази (Акти про включення обєкта теплоспоживання у вигляді квартири АДРЕСА_2) підтверджують надання послуг з теплопосочання позивачу.

При таких обставинах, у суду відсутні правові підстави визнати порушеними права споживача щодо надання послуг з теплопостачання.

Посилання позивача на завдану йому моральну шкоду внаслідок факту відсутності договірних відносин на теплопостачання з КПТМ ХРДА є необґрунтованою, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 вищезазначеної статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Цивільним кодексом України, зокрема, ст. 275 передбачені способи захисту особистих немайнових прав. Так, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України.

Згідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Так, згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

З огляду наведеного, суд не має правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки такий вид цивільної відповідальності не передбачений Законом України «Про захист прав споживачів». Тому, у задоволені позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди позивачеві слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 234, 235, 256, 259 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації про захист прав споживача послуг з теплопостачання у звязку з відсутністю теплопостачання у квартирі, усунення порушень прав споживача комунальних послуг шляхом визнання факту відсутності договірних відношень та теплопостачання, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва