АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/1783/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 22-ц/789/486/17 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1; представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Теребовлянського районного суду від 21 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області про скасування висновку органу опіки та піклування,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області про скасування висновку органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо сина ОСОБА_5 від 18.08.2016 року за № 02-1129/02-20.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.08.2016 року органом опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації було складено оспорюваний висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_5 Позивачка вважає даний висновок незаконним, оскільки на розгляд комісії вона не була запрошена, а тому не могла надати пояснення, вказати з яких підстав просить позбавити свого колишнього чоловіка батьківських прав, крім того, знаючи, що інтереси позивача представляє адвокат, останнього також не було запрошено на засідання комісії, не були з'ясовані всі обставини, які мають важливе значення, зокрема, що відповідач перебуває за кордоном, не спілкується з дитиною, не надає матеріальної допомоги, є дезертиром, відносно відповідача порушено кримінальне провадження. Враховуючи, що при розгляді на комісії питання про доцільність позбавлення батьківських прав не було взято до уваги всі обставини, висновок органу опіки та піклування не може вважатися об'єктивним, тому підлягає скасуванню.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 21 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області про скасування висновку органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 від 18 серпня 2016 року № 02-1129/02-20 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність, неправильне застосування судом норм матеріального права та грубе порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення і ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Наголошує, що покази всіх учасників процесу викладено неповно та не правдиво з метою ухвалення неправомірного рішення по справі. Крім того, суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та не дав їм юридичної оцінки. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на юридичну неграмотність даного рішення, оскільки свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 не говорили про обгрунтованість та законність рішення комісії, а навпаки, вважали запрошення ОСОБА_3 на засідання комісії як обов'язкове. Також орган опіки та піклування Теребовлянської РДА не повідомив ОСОБА_3 про день і місце засідання, а тільки запросив іншу сторону: матір ОСОБА_4 - ОСОБА_18, яка в той час перебувала за кордоном. Суд першої інстанції не дав юридичної оцінки факту підробки листа від імені ОСОБА_4, який став основою у висновку органу опіки та піклування, і тому факту, що начальник служби у справах дітей РДА ОСОБА_2 з власної ініціативи підготувала неправдивий висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, тоді як ОСОБА_3 з такою заявою не зверталася. Суд неправдиво виклав покази представника позивача ОСОБА_1, умисно сфальсифікувавши їх. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не дано юридичної оцінки протоколу №9 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 17.08.2016 р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, який є сфальсифікований.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав,

зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник відповідача апеляційну скаргу вважає безпідставною, а оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши

законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення,

колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку органу опіки і піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав, а тому не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у сторін.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом установлено, що в провадженні Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Теребовлянська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

Згідно з витягу з протоколу №9, 17-18 серпня 2016 року на порядку денному засіданні комісії з питань захисту прав дитини Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області було винесено питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Заслухавши начальника служби у справах дітей ОСОБА_2, яка повідомила, що батьки та дитина перебувають за кордоном, а тому неможливо з'ясувати всі обставини та факти, як того вимагає чинне законодавство, для застосування крайнього заходу щодо батька - позбавлення батьківських прав. Крім того, з листа, який передала мати ОСОБА_4 - ОСОБА_18 вбачається, що батько проти позбавлення його батьківських прав, а тому, обговоривши дане питання, комісія прийняла рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, доручивши підготувати відповідний висновок службі у справах дітей.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 18 серпня 2016 року № 02-1129/02-20 орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації на основі рішення комісії з питань захисту прав дитини вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4,жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Даний висновок ґрунтується на тому, що у зв'язку з перебуванням всієї сім'ї за межами України, є неможливим з'ясувати справжні мотиви порушення питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, неможливо встановити, яку матеріальну, фізичну участь у вихованні, утриманні дитини бере її батько, а головне з'ясувати факти, як того вимагає чинне законодавство України, що підтверджують підстави для застосування крайнього заходу щодо батька ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина позбавлення батьківських прав.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 показали, що засідання комісії 17-18 серпня 2016 року дійсно відбулося, на засіданні заслуховувалось питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, голосування за вказане питання відбулося в спосіб та в межах повноважень комісії, вважають, що ухвалене рішення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. ст. 19, 165 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення одного з батьків батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки і піклування, який подає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Законом передбачено, що орган опіки і піклування можна вважати попередньою ланкою розв'язання спору між батьками щодо дитини, та за результатами цього розгляду він приймає рішення.

Дане положення передбачене ч.ч. 1, 2 ст. 19 СК України, згідно з якою у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Відповідно до Типового Положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. №866, Комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є консультативно-дорадчим органом. Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Сімейним і Цивільним кодексами України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про охорону дитинства», «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», «Про освіту», «Про соціальні послуги», «Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю», Конвенцією ООН про права дитини, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також положенням про неї, розробленим відповідно до цього Положення. Основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 статті 16 ЦПК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

У даному випадку висновок та рішення, надане органом опіки та піклування, може слугувати лише доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами в порядку ст. 212 ЦПК України.

З врахуванням наведеного, суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки не було порушено як цивільних прав та інтересів особи, яка звернулась з позовом, так і неповнолітньої дитини.

Висновок органу опіки і піклування Теребовлянської районної державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо сина ОСОБА_5 від 18.08.2016 року за № 02-1129/02-20 носить рекомендаційний характер, тому ніяким чином не порушує права та не створює правових наслідків для позивачки та її неповнолітнього сина.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи; докази, розглянуті органом опіки та піклування, на підставі яких був виданий висновок про недоцільність позбавлення позивача батьківських прав, неповно досліджені; а покази всіх учасників процесу викладено неповно та не правдиво - судова колегія відхиляє, та, вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що висновок органу опіки та піклування, який відповідно до положень ст. 19 СК України надається органом опіки та піклування суду при розгляді спорів про позбавлення батьківських прав, проте не є обов'язковим для суду та розцінюється лише як один із доказів, не призводить до змін або набуття прав та обов'язків, отже такий висновок органу опіки та піклування не є актом індивідуальної дії, який може бути визнаний неправомірним або скасований в окремому судовому провадженні в цивільній справі.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315;317;324;325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_19