Справа №589/4349/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/576/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування збитків 11 748 грн. 53 коп. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є потерпілою в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та отримувала правову допомогу з боку адвокатів. У звязку з цим понесла витрати на оплату їх послуг на загальну суму 11 748 грн. 53 коп., що у відповідності до вимог ст. 22 ЦК України, є збитками, які просила стягнути на свою користь.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове про задоволення позовних вимог. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що понесені нею витрати на правову допомогу в рамках вказаної кримінальної справи є збитками, тому підлягають відшкодуванню особою, яка порушила її права засудженим ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення проти апеляційної скарги відповідача, його представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №1-543/11, провадження №1/589/15/14, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2008 року, близько 21-40 год., ОСОБА_4 керуючи автомобілем HYUNDAI SANTE, державний номер НОМЕР_1, по вул. П.Комуни з боку вул. Воронізька в м. Шостка, здійснюючи поворот ліворуч, допустив зіткнення з мотоциклом « ЯВА 350 », державний номер НОМЕР_2, під керуванням сина позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_7

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2013 року, матір померлого ОСОБА_7 ОСОБА_3 визнано потерпілою по кримінальній справі №1-543/11 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2014 року ( а.с. 10-14 ), ОСОБА_4 визнано винним у вчиненому злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання 3 роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 року. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в т.ч. витрати на правову допомогу в сумі 11 748 грн. 53 коп.

Ухвалою колегії судді з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Сумської області від 22 квітня 2015 року вищевказаний вирок щодо ОСОБА_4 змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікуючі ознаки дій засудженого, як порушення правил експлуатації транспорту( а.с. 14-21 ).

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 грудня 2015 року, вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопад 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_4 змінено, рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_3 витрати на правову допомогу сумі 11 748 грн. 53 коп. скасовано ( а.с. 22-26 ).

Тобто питання щодо відшкодування понесених потерпілою ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в рамках кримінальної справи фактично вирішено не було.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що завдані злочином ОСОБА_3 збитки повністю відшкодовані ОСОБА_4, а витрати на правову допомогу, у відповідності до положень КПК України 1960 року ( далі КПК ), не підлягають стягненню.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

З розяснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна » від 31 березня 1989 року №3 слідує, що кожна особа, якій злочином заподіяно шкоду, має право на її відшкодування, при вирішенні питання, які не врегульовані КПК, суд може керуватись нормами цивільного законодавства України.

У відповідності до приписів ст.ст. 22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди » від 27 березня 1992 року №6 розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не враховано, що понесені позивачем, яка визнана потерпілою по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4, для відновлення свого порушеного права витрати на правову допомогу, відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України є збитками, отже підлягають відшкодуванню особою, яка їх завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК, представниками потерпілого, цивільного позивача і цивільного відповідача можуть бути адвокати, близькі родичі, законні представники, а також інші особи за постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, судді або за ухвалою суду.

Згідно п. 1), 2) ч. 3 ст. 44 КПК, повноваження захисника на участь у справі стверджується : адвоката ордером відповідного адвокатського об'єднання; адвоката, який не є членом адвокатського об'єднання угодою, інші фахівці у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи або дорученням юридичної особи - угодою або дорученням юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2010 року між ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 було укладено договір на надання юридичної допомоги, згідно до якого останній взяв на себе зобовязання надавати юридичну допомогу на досудовому слідстві та суду по кримінальній справі відносно ОСОБА_4 ( а.с. 4 ).

14 березня 2012 року аналогічний договір укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ( а.с. 5 ).

Згідно акту виконаних робіт щодо фактичних витрат на правову допомогу, наданої ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_8, за договором від 14 березня 2012 року було здійснено наступні роботи : юридичні консультації, вартість робіт 200 грн.: підготовка процесуальних документів по справі ( заперечення на апеляційну скаргу, уточнення позовної заяви ) 450 грн. 00 коп.; участь в судових засіданнях 8 898 грн. 53 коп. ( а.с. 6 ). ОСОБА_3 своїм підписом в акті підтвердила, що роботи виконані в повному обсязі, претензій матеріального характеру сторони не мають.

21 квітня 2014 року ОСОБА_8 надана ОСОБА_3 розписка про те, що за надання правової допомоги по кримінальні справі за обвинуваченням ОСОБА_4 ним отримано 9 548 грн. 53 коп. ( а.с. 7 ).

Факт виконання вказаних в акті робіт ОСОБА_8 підтверджується матеріалами кримінальної справи №1-543/11, провадження №1/589/15/14 за обвинуваченням ОСОБА_4 та не спростовано відповідачем.

Разом з тим не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду понесення позивачем витрат на правову допомогу ОСОБА_9Г в сумі 2 200 грн. 00 коп.

Зокрема, з матеріалів кримінальної справи №1-543/11, провадження №1/589/15/14 за обвинуваченням ОСОБА_4 вбачається, що як під час досудового слідства, так і під час розгляду інстанційними судами, жодної процесуальної дії за участю адвоката ОСОБА_9 вчинено не було.

ОСОБА_3 в супереч вимогам ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 є адвокатом, або іншим фахівцем в галузі права та за законом має право на надання правової допомоги, укладення з вказаною особою договору, інстанційним судам надано не було.

Квитанція №1652 від 08 вересня 2008 року також не підтверджує надання ОСОБА_9 правової допомоги позивачу чи її померлому сину ОСОБА_7 З даної квитанції взагалі неможливо зрозуміти кому і за надання яких послуг сплачувались ОСОБА_3 2200 грн. 00 коп.

До суду апеляційної інстанції апелянт двічі не з»явилась.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що є правові підстави для стягнення з ОСОБА_4, вина якого встановлена вироком суду, понесених ОСОБА_3 збитків для відновлення свого порушеного права в сумі 9 548 грн. 53 коп., що підтверджуються зібраними по справі доказами.

Клопотання представників відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 256-257, 261 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позов про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 11 748 грн. 53 коп. ОСОБА_3 було подано ще під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 в Шосткинському міськрайонному суді Сумської області - 21 квітня 2014 року.

Як уже зазначалось, ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 грудня 2015 року рішення суду, щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у сумі 11 748 грн. 53 коп. скасовано, проте позов у кримінальній справі судом касаційної інстанції вирішено не було.

Окрім того, строк позовної давності обраховується з моменту понесення позивачем витрат, а саме з 21 квітня 2014 року, що підтверджується розпискою, а не з моменту виконання робіт за договором, як помилково вважають представники відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасувати рішення суду першої інстанції та, у відповідності до пунктів 1), 3)-4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_10 ( на 81% ), з ОСОБА_4 на її користь належить стягнути 446 грн. 47 коп. ( 551,20 грн.*81% ) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 491 грн. 12 коп. ( 606,32 грн.*81% ) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків задовольнити частково.

Стягнути на відшкодування збитків з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 9 548 гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 446 гривень 47 копійки за розгляд справи в суді першої інстанції та 491 гривню 12 копійок за апеляційний перегляд рішення суду.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді