Номер провадження: 22-ц/785/311/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів Валовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі-ПАТ«УкрСиббанк»,банк) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року банк звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 28 лютого 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), назва якого змінилася на ПАТ«УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 100 000 доларів США на споживчі потреби із теміном повернення до 28 лютого 2018 року та сплатою 13,40 % річних.

У той же день, з метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно квартира АДРЕСА_1, загальною площею 80,3 кв.м., яка належить вказаним вище іпотекодавцям на праві спільної часткової власності в рівних частках кожному.

В результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася кредитна заборгованість у розмірі 919 773,15 грн. станом на 12 серпня 20014 року.

Враховуючи викладене, позивач просив у рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки у межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року позов банка залишено без задоволення (а.с.91-94).

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.104-106).

В судове засідання, призначене на 14 лютого 2017 року, всі відповідачі та представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 в черговий раз не з'явилися.

При цьому колегія суддів зазначає, що справа в провадженні апеляційного суду знаходиться з вересня 2016 року (а.с.112).

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які проживають разом з ОСОБА_3, про що зазначено у запереченні на позов, у даній справі не використали свого права мати представника та не повідомили суд про зміну місця проживання (а.с. 84).

В справі проведено 5 судових засідань, про час та місце розгляду справи представник ОСОБА_6 кожного разу повідомлявся належним чином (а.с.119,124,128,143,150,212). Крім того, кожен із 4 відповідачів також повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи направленням судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання (а.с.114,124,129-131,215-220).

Після 29 листопада 2016 року, зловживаючи процесуальними правами, жоден з відповідачів надіслану кореспонденцію не отримував, на залишені поштарем повідомлення про надходження на його імя рекомендованої кореспонденції не реагував(а.с.215-220).

Крім того, повідомлення про розгляд справи розміщується в обов'язковому порядку на сайті апеляційного суду, що доступний кожному через мережу інтернет. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до суду жодного разу не з'явились, розглядом справи в інформаційному центрі суду чи в інший спосіб не цікавились.

За змістом ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

З огляду на викладене, положення ч. 3 ст.27 ЦПК України, зважаючи на передбачені ст.157 ЦПК України вимоги щодо розгляду справи протягом розумного строку, вчинення судом заходів щодо здійснення судових викликів та розміщення інформації про розгляд справи на сайті суду, правила ч.1ст.77 та ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка відповідачів та представника ОСОБА_6 в даному випадку не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника банку, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

-в матеріалах справи відсутні допустимі докази виконання банком своїх зобовязань за кредитним договором;

-в матеріалах справи відсутні докази вручення вимоги банка про виконання порушеного зобовязання боржникам під розписку;

-вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підпадають під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Посилаючись на те, що позивач, у порушення вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, не надав жодного письмового доказу, який відповідає принципу належності та допустимості, суд першої інстанції сам допустив порушення вимог процесуального законодавства.

Так, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності сторін та їх представників.

Зокрема, 05 грудня 2014 року в Малиновському районному суді м.Одеси зареєстрована заява представника банка про розгляд справи, призначеної судом на 08 грудня 2014 року, без його участі (а.с.78).

При цьому колегія суддів зазначає, що до 05 грудня 2014 року відповідачі та представник ОСОБА_2 свого ставлення до позову не висловлювали.

08 лютого 2014 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 подав до суду заяву про приєднання до справи заперечень на позовну заяву та також просив провести судове засідання без його участі (а.с.82-83,84-86).

В подальшому саме ці заперечення були покладені судом як підстава для відмови у позові.

Дані про реєстрацію судом вказаних документів (заяви та заперечень на позовну заяву) відсутні.

Зазначене може свідчити про неналежну організацію роботи апарату суду щодо реєстрації вхідної кореспонденції або про непроцесуальне спілкування головуючого судді із представником сторони в день розгляду справи по суті.

Отримавши 08 грудня 2014 року заперечення на позовну заяву, в якому, крім іншого, містилися посилання на відсутність низки письмових доказів, суд першої інстанції, у порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи: не відклав розгляд справи для розяснення представнику банка його прав та обовязків, не попередив його про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що 28 лютого 2008 року року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав у кредит кошти в розмірі 100 тис. дол. США зі сплатою 13,40 % річних та умовою повернення коштів до 28 лютого 2018 року.

Цього ж дня на забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавці передали банку в іпотеку належний їм на праві спільної часткової власності в рівних частках кожному квартиру АДРЕСА_1.

Згідно заяви на видачу готівки ОСОБА_228 лютого 2008 року отримав з поточного рахунку № 1400, відкритому ним у банку, 100 000 доларів США (а.с.107).Оригінал вказаної заяви досліджено апеляційним судом в судовому засіданні 14 лютого 2017 року.

Унаслідок неналежного виконання грошових зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 12 серпня 2014 року складала 70 001,52 дол. США, що еквівалентно 919 773,15 грн., з яких заборгованість за кредитом - 68 871,51 дол. США, що еквівалентно 839 228,91 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 4 947,17 дол. США, що еквівалентно 65 002,50 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 983,61 дол. США, що еквівалентно 12 923,98 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 199,23 дол. США, що еквівалентно 2 617,76 грн.

Вказані вище розміри кредитної заборгованості є вірними, обчислені згідно з вимогами закону та умовами договору.

Звертаючись до суду із вказаним позовом банк, просив встановити спосіб реалізації предмету іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеної відповідно до законодавства, тобто шляхом проведення прилюдних торгів.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку, складеного 28 грудня 2016 року товариством з обмеженою відповідальністю з іноземним капіталом «Верітекс» (далі-ТОВ з ІК «Верітекс»), курс НБУ на 21 грудня 2016 року (дату оцінки) становив 26,470481 грн. за 1 $ США; риночна вартість квартири №27, що розташована в м.Одесі по вул. Маршала Бабаджамяна (колишня вул.Рекордна) у будинку №15 станом на 21 грудня 2016 року складає 1 173 000 грн., без ПДВ (а.с.174-209).

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1ст. 33 та ст.39 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон «Про іпотеку») передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до умов іпотечного договору, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки в таких випадках: в разі порушення іпотекодацем будь-якого зобов'язання за цим договором або порушення боржником будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; тощо (пункт 4.1 іпотечного договору).

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене іпотекодерджателем на підставі рішення суду, виконавчого напису або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (пункт 4.2 іпотечного договору).

Відповідно до п.4.3 іпотечного договору право визначення підстави та способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю.

Згідно з пунктом 4.4 договору іпотеки звернення стягнення за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюються відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Оскільки заборгованість станомна 12 серпня 2014 року не погашена, то підстави для відмови банку в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгіввідсутні.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про відмову у позові з підставвідсутності у справі доказів вручення вимоги банка про виконання порушеного зобовязання боржникам під розписку є помилковим.

Так, у п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що невиконання вимог ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду ( на відміну від інших способів звернення стягнення (ч.3ст.33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст.124 Конституції України.

Висновки суду першої інстанції про відмову в позові з підстав дії мораторію також є помилковими з огляду на наступне.

Згідно п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року №1304-УП, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року №898-ІУ, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що воно використовується як місце постійного проживання та загальна площа якого не перевищує 140,0 кв.м. для квартири.

За змістом ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК України).

Таким чином, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом №1304-УП мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

З огляду на викладене, Закон №1304-УП сам по собі не може бути підставою для відмови в позові (правові висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 25 березня 2015 року в справі №6-44цс15, від 15 квітня 2015 року в справі №6-46цс15 тощо).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на користь позивача з відповідачів.

ПАТ «УкрСиббанк» сплачено судовий збір при поданні позовної заяви в сумі 3 654,00 грн. за вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості, при поданні апеляційної скарги в сумі 4 019,00 грн. (а.с.59,103). Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по 1918,25 грн. з кожного (7 673:4).

Керуючись ст. ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3, 4 ч. 1 ст.309, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути за договором іпотеки, посвідченим 28 лютого 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 Кадрією Галімзянівною, ОСОБА_5 , зареєстрованим в реєстрі за №752, стягнення на предмет іпотеки квартиру №27, що розташована в м.Одесі по вул.Маршала Бабаджаняна (колишня вул.Рекордна), у будинку №15, належну на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках кожномуна підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1997 року, виданого КЕЧ Одеського району, згідно з розпорядженням органу приватизації від 22 грудня 1997 року під №110570, зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за №3-10917, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 17 лютого 1998 року, номер запису:278, в книзі:264 пр-96 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №22185920, згідно витягу №17907490 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.02.2008 року, виданого КП «ОМБТІ та РОН» шляхом реалізації предмета іпотеки квартири №27, що розташована в м.Одесі по вул. Маршала Бабаджамяна (колишня вул.Рекордна) у будинку №15 проведенням прилюдних торгів за початковою ціною 1 173 000 грн. на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності ТОВ з ІК «Верітекс», в рахунок виконання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28 лютого 2008 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, зобовязань по погашенню заборгованості станом на 12 серпня 2014 року в загальній сумі 70 001,52 дол. США., що еквівалентно 919 773,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по 1918,25 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8