У х в а л а

іменем україни

05 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Дрогобицька міська організація профспілки працівників освіти і науки України, первинна профспілкова організація ЗОШ № 10, про визнання незаконним та скасування наказу від 28 серпня 2015 року № 95-ОД про розподіл педагогічного навантаження на 2015-2016 роки та відновлення попередніх умов праці, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом та, із урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати незаконним та скасувати наказ від 28 серпня 2015 року № 95-ОД про розподіл педагогічного навантаження на 2015-2016 р.р., прийнятий директором Дрогобицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 (далі - ЗОШ № 10) ОСОБА_6 та відновити попередні умови праці вчителя початкового класу в Дрогобицькій ЗОШ №10.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що згідно з наказу від 25 серпня 1976 року № 41 працює вчителем початкових класів у Дрогобицькій ЗОШ № 10. У 2014 році їй було надано класне керівництво «1-Б» класу.

Зазначала, що 27 серпня 2015 року директор школи ОСОБА_6 в усній формі повідомила її про те, що її переведено з вчителя початкового класу «1-Б» на вчителя української мови. Крім того, їй зменшено тижневе навантаження, яке тепер становить 18 тижневих годин. Не зважаючи на те, що вона не погодилась з такою вказівкою, розпочала працювати у класах, які їй доручив директор.

Проте, через декілька днів на її адресу надійшов лист-повідомлення № 7, зі змісту якого їй стало відомо, що таке навантаження їй надано на цілий навчальний рік - 2015-2016 р.р. на підставі оспорюваного наказу.

Посилаючись на те, що без її згоди змінено істотні умови праці, зокрема зменшено робочий час, знято класне керівництво в 2-Б класі, що потягло значне зменшення розміру оплати праці, а також змінилася виконувана нею робота, просила задовольнити позов.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - просить скасуватиоскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, оскільки оспорюваний наказ від 28 серпня 2015 року про розподіл педагогічного навантаження на 2015-2016 р.р. прийнято директором Дрогобицької ЗОШ № 10, тоді як позовні вимоги заявлено до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області, яким не приймався оспорюваний наказ.

При цьому, позивачем не було заявлено клопотання у порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України, про заміну первісного відповідача належним відповідачем.

З огляду на наведені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.С. Ткачук

І.М. Фаловська