У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2017 Справа №607/5311/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сливки Л.М

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2,

ПОСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань за судовими рішеннями.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що на виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області знаходиться зведене виконавче провадження ВП №53826899 з примусового виконання: виконавчого листа №607/3159/14-ц виданого Тернопільський міськрайонним судом Тернопільської області 11 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 184098 гривень та виконавчого листа №607/9583/15-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 146159,64 гривень боргу та 1439,04 гривень судового збору. 19 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/3159/14-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 11 серпня 2014 року, та 03 лютого 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/9583/15-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13 січня 2016 року. При цьому, вказує, що рішення суду боржником ОСОБА_2 не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Вжитими заходами встановлено, що за боржником не зареєстровані відкриті рахунки в банківських установах, пенсії не отримує, відомості про наявність прав на нерухоме майно відсутні, джерела отримання доходів відсутні. В ході проведення виконавчих дій виявлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 січня 2014 року за боржником визнано право власності на Skoda Fabia, ДНЗ ВО7612АІ, будівельні матеріли цеглу будівельну, дерево будівельне, мякі меблі, кухонну плиту Ardo, телевізор Samsung і мікрохвильову піч.

Відповідно до вимог статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив такі факти:

На виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться зведене виконавче провадження ВП №53826899 з примусового виконання: виконавчого листа №607/3159/14-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 11 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 184098 гривень та виконавчого листа №607/9583/15-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом від 13 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 146159,64 гривень боргу та 1439,04 гривень судового збору.

19 серпня 2014 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44425985 з примусового виконання виконавчого листа №607/3159/14-ц виданого Тернопільський міськрайонним судом Тернопільської області 11 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ОСОБА_3 182275 гривень сплачених коштів та 1823 гривень судових витрат.

Як убачається із матеріалів подання, повідомлення, яким направлялася боржнику постанова про відкриття виконавчого провадження повернено на адресу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із відміткою за закінченням терміну зберігання від 11.09.2014

03 лютого 2016 року старшим державним виконавцем виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50001079 з примусового виконання виконавчого листа №607/9583/15-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 146159,64 гривень боргу та 1439,04 гривень судового збору.

У матеріалах подання відсутні докази того, що вказана постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась боржнику ОСОБА_2

Як убачається зі матеріалів виконавчих проваджень №44425985 та №50001079, в ході здійснення виконавчих дій відповідно до вимог ст.5,11,90 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем надсилались запити в реєструючі органи про наявність у боржника майна.

Згідно відповіді із Державної податкової служби України за № від 21 серпня 2014 року, за боржником ОСОБА_2 не зареєстровані відкриті рахунки в банківських установах.

Згідно відповіді із Управління пенсійного фонду України від 21 серпня 2014 року за №6, ОСОБА_2 пенсії не отримує.

Відповідно до відповіді із УДАІ УМВСУ в Тернопільській області за вх. № 11076 від 16 вересня 2014 року за боржником ОСОБА_2 зареєстровані транспортні засоби: ПФ 01 Фермер, (2006), синій, № шас. 60004698, державний номерний знак НОМЕР_1; SUBARU FORESTER, (2002), № двигуна FJ20B624975, № кузова JF1SG5LP53G003067, державний номерний знак НОМЕР_2; SKODA FABIA 1.2, № двигуна BZG049499, № куз. TMBBH45J78B501476, державний номерний знак НОМЕР_3.

18 вересня 2014 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про розшук майна боржника ВП№44425985, згідно якої оголошено в розшук майно: ПФ 01 Фермер, (2006), синій, № шас. 60004698, державний номерний знак НОМЕР_1; SUBARU FORESTER, (2002), № двигуна FJ20B624975, № кузова JF1SG5LP53G003067, державний номерний знак НОМЕР_2; SKODA FABIA 1.2, № двигуна BZG049499, №куз. TMBBH45J78B501476, державний номерний знак НОМЕР_3.

Повідомлення про вручення вказаної постанови боржнику у матеріалах подання відсутнє.

30 вересня 2015 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ВП№44425985, якою встановлено, що у результаті вжитих державним виконавцем заходів стало відомо, що боржник ОСОБА_2 працює в ТОВ ОЦЗ. Вказаною постановою звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, зокрема постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків у розмір 20%.

Повідомлення про вручення вказаної постанови боржнику у матеріалах подання відсутнє.

Як вбачається із акта державного виконавця від 20 листопада 2014 року, виходом державного виконавця за адресою боржника: м. Тернопіль, вул. Бродівська, 18 встановлено, що боржник ОСОБА_2 на місце проведення виконавчих дій не зявився, дверей будинку ніхто не відчинив, на подвірї будинку боржника виявлено автомобіль SUBARU FORESTER, державний номерний знак НОМЕР_2, який перебуває в розшуку.

Виходом державного виконавця за місцем проживання боржника за адресою: м. Тернопіль, вул. Бродівська, 18, встановлено, що дверей будинку ніхто не відчинив, про що складено акт державного виконавця від 02 грудня 2014 року.

Згідно повідомлення Управління Державної міграційної служби України В Тернопільській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії РО №554622, виданий 26 листопада 2007 року. З приводу виїзду на постійне проживання за кордон не звертався.

09 квітня 2015 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову ВП №44425985 про примусовий привід боржника ОСОБА_2.

Як вбачається із рапорта дільничого інспектора міліції ТМВ УМВС України в Тернопільській області від 14 квітня 2015, здійснити примусовий привід ОСОБА_2 не виявилось за можливе, оскільки при відвідуванні місця проживання боржника у будинку за адресою: м. Тернопіль, вул. Бродівська, 18 двері не відчинили.

Згідно акту опису й арешту майна від 21 квітня 2015 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №607/3159/14-ц виданого 11 серпня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції в присутності понятих: ОСОБА_6, ОСОБА_7, проведено опис майна, що належить боржнику ОСОБА_2: газова кухонна плита АRDO чорного кольору, мікрохвильова піч SAMSUNG білого кольору, телевізор марки SAMSUNG, чорного кольору, мякий куток синього кольору. На дане майно накладено арешт.

Як вбачається актів державного виконавця від 27 квітня 2015 року, від 10 червня 2015 року та від 15 липня 2015 року при примусовому виконанні виконавчого листа №607/3159/14-ц виданого 11 серпня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, виходом державного виконавця за адресою проживання боржника ОСОБА_2: м. Тернопіль, вул. Бродівська, 18, встановлено, що дверей будинку ніхто не відчиняв, доступу до описаного майна немає.

Вказані акти підписані лише державним виконавцем Зварич Р. М. та не містять підписів понятих.

23 травня 2016 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1, при примусовому виконанні виконавчого листа №607/9583/15-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом 13 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 146159,64 гривень боргу та 1439,04 гривень судового збору, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50001079 Вказаною постановою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, в межах суми стягнення 147598,68 гривень.

Повідомлення про вручення вказаної постанови боржнику у матеріалах подання відсутнє.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № від 28 березня 2017 року боржник ОСОБА_2 не перебуває на обліку в органах ДПС.

Також відповіддю Пенсійного фонду України за № від 27 березня 2017 року та повідомлено, що ОСОБА_2 пенсії не отримує, інформації щодо

Згідно відповіді Пенсійного фонду України за № від 27 березня 2017 року, інформації щодо того, чи працює боржник ОСОБА_2 за трудовими та цивільно-правовими договорами не знайдено.

28 березня 2017 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 складено виклик, яким зобовязано ОСОБА_2 зявитись до державного виконавця 04 квітня 2017 року.

Повідомлення про направлення вказаного виклику боржнику у матеріалах подання відсутнє.

19 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову ВП №44425985 про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою обєднано виконавчі провадження №44425985 та №50001079 у зведене виконавче провадження №53826899.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 124 Конституції України,судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України Про виконавче провадження.

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Згідно статті 1 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом, та в'їхати в Україну.

Пунктом 8 статті 19 Закону "Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Положеннями статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; подання виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомлення виконавця про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасна явка на вимогу виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У наданих державним виконавцем копіях документів виконавчого провадження, відсутні докази, які б підтверджували те, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення, відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього були реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань судом не встановлений та старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не доведений.

Державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що саме обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання рішення суду, буде сприяти його виконанню.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, закріпленого статтею 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що встановлені законом підстави для задоволення подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відсутні, відтак в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, п. 24-1 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294, ч. 1 ст. 296, 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_8