Тальнівський районний суд Черкаської області
У Х В А Л А

23.05.2017 року Справа № 704/1474/15-ц Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Міщенко К.М.

при секретарі Самсоновій І.В.

розглянувши подання начальника відділу Тальнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник відділу Тальнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспорта.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби України Тальнівського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 704/1474/15-ц, який виданий 04.02.2016 року Тальнівським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 26677 грн. 61 коп. На даний час боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на погашення боргу,а тому державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України боржник та стягувач у судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказане подання задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі Державної виконавчої служби України Тальнівського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження №52594472 відкрите на підставі виконавчого листа № 704/1474/15-ц, який виданий 04.02.2016 року Тальнівським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 26677 грн. 61 коп.

Як зазначено в поданні, боржник ОСОБА_2 працює в ПАТ «Миронівська птахофабрика», однак суду не надано доказів про те, чи направлявся виконавчий лист за місцем роботи боржника, чи викликалась боржник до ДВС та не вказано які інші дії здійснювались державним виконавцем щодо примусового виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, а також з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, обовязковою обставиною, яка підлягає зясуванню судом, є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань та доведення цього факту заявником в порядку, встановленому ст. 60 ЦПК України. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Тобто тільки у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, може бути застосовано до нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а не з підстав лише наявності у особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, така підстава законом не передбачена.

На користь такого висновку свідчать і положення статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України, яка визначає підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон.

Застосування обмеження у праві виїзду особи за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передбачене і безпідставне обмеження яких є неприпустимими.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання заявника про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З урахуванням викладеного, оскільки в поданні не вказано, які дії були вчинені для примусового виконання рішення суду, на підтвердження обставин, викладених в поданні, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, відсутні будь-які відомості про проведення державним виконавцем перевірки майнового стану боржника, не вказано чи здійснювався виїзд за адресою місця реєстрації (проживання) боржника та чи проводились інші дії для примусового виконання рішення суду, не доведений факт навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, то це позбавляє суд можливості дійти висновку про обґрунтованість вищевказаного подання, а тому за таких обставин суд прийшов до висновку про відмову в його задоволенні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, керуючись ст. ст. 208-210, ст. 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання начальника відділу Тальнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Тальнівський районний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя