Провадження 2/389/304/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

В складі : головуючого судді - Українського В.В.,

при секретарі - Василенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Агродар-Україна» про визнання недійсною додаткову угоду № 1 до договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ Агродар-Україна, який уточнила в процесі розгляду справи, про визнання недійсною додаткову угоду №1 до договору оренди земельної частки (паю) зареєстрованого Трепівською сільською радою за №324 від 25.04.2003 року укладену між ОСОБА_2 та ЗАТ «АгроДар» в особі ОСОБА_3 та зареєстровану 15.08.2007 за №211 у Знамянському міськрайонному відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України». Свої вимоги мотивувала тим, що вона має у власності земельну ділянку № 256 площею 4,84 га, що розташована на території Трепівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області. У 2003 році між нею та ЗАТ «АгроДар» досягнуто усної домовленості щодо користування вказаної земельної ділянки. Між сторонами існувала домовленість, що відповідач буде користуватися земельною ділянкою, обробляти її та платити позивачеві за це плату. Земельна ділянка знаходилася в користуванні відповідача тривалий час. В 2014 році позивач звернулася із вимогою до відповідача про повернення земельної ділянки для самостійного оброблення, на що не отримала відповіді. Згодом від відповідача отримала завірені договір оренди земельної ділянки та додаткову угоду № 1 до договору від 23.07.2007. Останню позивач не підписувала та на час її укладення вже мала інше прізвище, а саме ОСОБА_1, а не ОСОБА_2, як вказано в додатковій угоді. В звязку з тим, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, просить визнати додаткову угоду недійною, яка укладені всупереч її волі без її відома.

Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, представник надала клопотання про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги позову в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В попередніх судових засіданнях позивач та її представник надавали пояснення з приводу позову, якими підтримали вимоги викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без її участі, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, які не визнав в повному обсязі. В попередніх судових засіданнях надавав пояснення, відповдіно до яких також зперечував поти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обгрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст.208, 210 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою вчиняються у письмовій формі і правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених Законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст.1 Закону України Про оренду землі оренда - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України Про оренду землі зазначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. ст. 16, 18, 19 вказаного Закону договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації у порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має в приватній власності земельну ділянку № 256, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю сері І-КР № 029233, площею 4,84 га, яка розташована на території Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.10). Між сторонами 21.04.2003 року укладено договір оренди землі, згідно якого позивач передав, а ЗАТ АгроДар прийняло в оренду земельну ділянку № 256 площею 4,84 га. Даний договір укладено на строк пять років, починаючи з дати його державної реєстрації. Договір зареєстровано в Трепівській сільській раді 25.04.2003 року за реєстраційним номером № 324 (а.с.8,9). ОСОБА_2 змінила прізвище при одруженні та відповідно до свідоцтва про шлюб їй присвоєно 24.09.2005 року прізвище ОСОБА_1 (а.с.17). 23.07.2007 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки, якою строк дії договору оренди продовжено до 1 січня 2018 року (а.с.11). Орендна плата за користування спірною земельною ділянкою сплачувалася орендодавцеві, про що свідчить остання отримана нею орендна плата за 2016 рік відповідно до видаткового касового ордеру (а.с.126).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач просить визнати додаткову угоду № 1 до договору оренди земельної ділянки недійсною з тих підстав, що вона не підписувала цю угоду, тим самим не укладала її. Крім того, позивач пояснила, що в копії паспорту, який доданий до додаткової угоди на нове прізвище ОСОБА_1 містится її підпис дошлюбного прізвища ОСОБА_2, а в оригіналі паспорту підпис отриманого після шлюбу прізвища ОСОБА_1, який є відмінним від підпису доданої до угоди копії паспорту.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що таке докази. Отже, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою суду від 29.06.2016 року в справі призначена почеркознавча експертиза на виявлення достовірності підпису позивача в договорі оренди земельної ділянки та в додатковій угоді № 1 до договору оренди, а також в акті прийому-передачі (а.с.44). На виконання ухвали, позивача зобовязано надати вільні зразки підпису під час носіння прізвища «Крохмаль», так як саме підпис з цього прізвища стоїть на всіх документах, відносно яких призначена експертиза. Зразки підписів, які надані для порівняльного дослідження відрізняються від прізвища особи (ОСОБА_2), підпис якої підлягає дослідженню в спірних документах, так як надано підписи особи під прізвищем ОСОБА_1. Представник позивача заперечила проти дання необхідних підписів зважаючи на ту обставину, що позивач ОСОБА_1 змінила прізвище задовго до періоду в якому укладені спірні додаткова угода та акт приймання-передачі, тому будь-які зразки підписів за період, коли особа носила дівоче прізвище ОСОБА_2 взагалі не підлягають дослідженню. Вона наголошувала в позові, що на момент укладення додаткової угоди до договору оренди та акту приймання-передачі земельної ділянки, її прізвище і підпис мали зовсім інший характер, що підтверджується копією паспорту, який виданий після укладення шлюбу (а.с.88-90).

Відповідно до повідомлення про неможливість проведення експертизи (а.с.94-95) встановлена неможливість її проведення в звязку з відсутністю вільних зразків підпису ОСОБА_1 під час носіння прізвища «Крохмаль».

Таким чином, позивачем не доведено в судовому засіданні єдине обґрунтування недійсності додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки - відсутність волевиявлення та не її підпис в додатковій угоді. Крім того, отримання позивачем орендної плати за здачу в користування земельної ділянки свідчить про те, що позивач визнає договір оренди земельної ділянки дійсним та додаткову угоду до нього, якою продовжено строк дії договору до 01 січня 2018 року.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивачем не доведено відсутність волевиявлення, як підстави недійсності правочину, при укладенні додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 209,213,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 до ТОВ Агродар-Україна» про визнання недійсною додаткову угоду № 1 до договору оренди земельної ділянки відмовити .

Судовий збір віднести на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4