Справа № 443/1904/15 Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Б.Г.
Провадження № 22-ц/783/278/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді - Мікуш Ю.Р.

суддів - Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

секретар - Іванова О.І.

з участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Жидачівського районнго суду Львівської області від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого за договором про надання правової допомоги діє ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та відновлення залишку коштів на рахунку, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Зобов"язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк відновити залишок коштів на кредитній картці "Голд" ПАТ КБ "ПриватБанк" НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_2, до того стану, який був перед початком проведення операції "Списання експрес-платежу по телефону 3700" 20 вересня 2014 року на суму 20 282 (двадцять тисяч двісті вісімдесять дві) грн. 08 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 оплачений ним судовий збір у сумі 487(чотириста вісімдесять сім) грн. 20 коп..

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» в особі представника ОСОБА_5 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що відповідно до Умов та правил банківських послуг у Приватбанку ОСОБА_2 скористався послугою « Платежі по телефону». При здійсненні дзвінка з номера позивача НОМЕР_3 на номер клієнтської підтримки 3700 у розмові з оператором Банку особисто, правильно названо повну дату народження, кодове слово та ім»я персонального банкіра, крім того, названо повний номер платіжної картки. Таким чином проведена успішна ідентифікація клієнта для здійснення фінансових операцій, що стверджується звукозаписом дзвінка. Судом залишено поза увагою вказані важливі факти, а відтак рішення ухвалене на припущеннях, що заборонено ч.4 ст.60 ЦПК України. Стверджує, що оскільки позивач самостійно вирішив перерахувати кошти , при цьому ідентифікувавшись, то це була особиста воля клієнта, а тому будь-якої вини, чи неправомірних дій з боку банку не вбачається. Банком виконано доручення клієнта з перерахування коштів. Звертає увагу суду, що позивачем не надано доказів того, що ним було своєчасно повідомлено Банк щодо незаконного використання картки та інші випадки, також позивачем не доведено не розголошення ним персональних даних . Тому в даному випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт. Позивачем не доведено незаконних дій банку та в чому вони полягали. При вирішенні даного спору суд першої інстанції неправильно визначив характер правовідносин між сторонами, невірно застосовано закон, що їх регулює, неповно досліджено матеріали справи та не надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. Крім цього, суд при ухваленні рішення про стягнення судових витрат не врахував відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу , а також розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у позові в цій частині позовних вимог. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно приписів статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Матеріалами справи та судом встановлено, що у відділеннях філії «ЗГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» позивачу ОСОБА_2 було відкрито карткові рахунки з наступними номерами: НОМЕР_4; НОМЕР_1; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7 та такий визнаний держателем вказаних карток.

20 вересня 2014 року о 13 год.29 хв. 48 сек. з картки позивача № НОМЕР_1 було списано 20 282,08 грн. експрес - платежем за телефоном «3700» (а.с.96). Активація сім-картки відбулася у Черкаській області, в той час коли позивач ОСОБА_2 перебував у м.Львові.

В цей же день 20 вересня 2014 року позивач ОСОБА_2 біля 14 год. 45 хв. повідомив оператора «Приватбанку» за номером 3700 про вчинений переказ грошей без його відома та просив заблокувати всі особисті картки, що є на його ім»я, назвавши ідентифікаційний код, що вбачається із переписки між сторонами (а.с. 16-18). Із переписки вбачається, що відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» визнав, що у даному випадку мали місце шахрайські дії третіх осіб, спрямовані на заволодіння грошовими коштами позивача та порекомендував останньому з приводу зазначеного звернутися у правоохоронні органи.

Незважаючи на таке повідомлення держателя картки, 22.09.2014 року відповідачем було вчинено переказ грошових коштів із рахунку № НОМЕР_8. Даний платіж частково був здійснений за рахунок наявних на рахунку коштів в розмірі 1 251, 28 грн., а решту суми платежу в розмірі 57 248, 72 грн. здійснено за рахунок овердрафтового кредиту, передбаченого умовами додатку №7 до Договору, що підтверджено постановами господарських судів усіх інстанцій, які наявні у матеріалах справи.

03.10.2014 року за заявою ОСОБА_2 до ЄРДР № 0003192 внесено відомості про шахрайські дії, скоєні невідомою особою, яка 20 та 22 вересня 2014 року заволоділа коштами ОСОБА_2 на загальну суму 79301,08 грн., у тому числі в сумі 20 282,08 грн., як зняті з картки «Приватбанку» № НОМЕР_1, держателем якої є позивач.

Звертаючись з позовом про стягнення з відповідача 20 282, 08 грн. безпідставно перерахованих коштів, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що Банком в порушення умов договору безпідставно списано кошти з його рахунку, а відтак такі банк зобов»язаний повернути.

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов»язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій за рахунком.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції підставно посилався на вимоги статті 1073 ЦК України та пункт 37.2 ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Із змісту зазначених вище статей вбачається, що на банку лежить обов»язок відновити попередній стан карткового рахунку власника у випадку безпідставного списання банком з рахунку клієнта грошових коштів без дозволу клієнта.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

У доводах апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивач на підставі умов договору, зокрема, розділу 2.6.2, що регулює підключення до послуги «Експрес-платежі» на підставі верифікації за номером телефону, а також отримання від нього відповідного секретного коду з повідомленням даних, що ідентифікують особу, які відомі тільки самому клієнту здійснив перерахунок коштів.

Відповідно до розділу УІ «Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджених постановою НБУ від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред»явлення користувачем та/ або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН- коду або іншої нформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене в п.6.8 Положення правило, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, означає, що обов»язок доведення цих обставин належить Банкові.

Наведене вище узгоджується з правовим Висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року по справі № 6-71/цс15.

Враховуючи те, що операції по перерахунку коштів проводилися у м.Черкаси, позивач в цей час перебував у м. Львові та невідкладно особисто повідомив Банк про зняття невідомими особами коштів з його рахунку, надав всю відому йому інформацію, просив заблокувати всі його рахунки, в цей же день написав заяву про вчинений злочин підтверджує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, апелянтом не доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН- коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4 000 грн., що відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України. Між позивачем ОСОБА_2 та АБ в особі адвоката ОСОБА_3 укладено Договір про надання правової допомоги № 17011015 від 17.11.2015 року. На а.с. 112 міститься Додаток до договору № 17/11/15 від 17 листопада 2015 року про надання правової допомоги між АБ ОСОБА_3 в особі керуючого адвоката ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Додаток до Договору містить дані щодо участі адвоката ОСОБА_3 та вартість послуг і їх розрахунок по вартості, які ОСОБА_2 перерахував АБ ОСОБА_3 18 травня 2016 року в розмірі 8 тисяч грн. згідно квитанції № Н631479 через ПАТ «Оксі-Банк» ( а.с.114).

Підставою для перерахування коштів адвокату є Акт від 19 травня 2016 року між сторонами договору. ( а.с.113). Зазначені умови договору та участь адвоката АБ ОСОБА_3 у веденні справи на стороні позивача ОСОБА_2 відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України, є обгрунтованим, законним та справедливим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, відтак підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в і д х и л и т и .

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Р.П.Цяцяк

Н.О.Шеремета