УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання недійсними рішення, державного акта, договору дарування та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа - Управління Державного земельного агентства у Хмельницькому районі Хмельницької області, про визнання недійсними рішення сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_7, на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Давидковецької сільської ради Хмельнинького району Хмельницької області про визнання недійсними рішення, державного акта, договору дарування та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа ‒ Управління Державного земельного агентства у Хмельницькому району Хмельницької області, про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 30 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2013 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю, виданий 09 листопада 1998 року Давидковецькою сільською радою Хмельницького району ОСОБА_6, в частині передачі у приватну власність земельної ділянки - НОМЕР_3 площею 0,201 га.

Визнано недійсним укладений 17 липня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 договір дарування земельної ділянки площею 0,2010 га, розташованої на території Давидковецької сільської ради.

Усунуто перешкоди в користуванні частиною належної ОСОБА_5 земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1, площею 0,0735 га, шляхом відновлення меж земельної ділянки згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 23 грудня 2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 30 серпня 2013 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, на обґрунтування якої посилалася на те, що відповідно до висновку експертизи від 03 березня 2016 року № 3027/15-26, проведеної в рамках кримінального провадження, технічна документація із землеустрою, на підставі якої було видано спірний державний акт ОСОБА_5, за складом, змістом та правилами оформлення не відповідала нормам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, які діяли на дату її затвердження 22 вересня 2008 року та на момент розгляду справи 30 серпня 2013 року. Крім того, технічна документація із землеустрою не відповідала вимогам законодавства, чинного на 22 вересня 2008 року, а фактичний порядок користування земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 не відповідав правовстановлюючим документам на цю земельну ділянку та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування.

Посилаючись на те, що встановлені висновком експерта від 03 березня 2016 року обставини є нововиявленими, ОСОБА_4 просила скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 серпня 2013 року у зв'язку із нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_5 та зобов'язавши ОСОБА_5 повернути їй земельну ділянку, площею 0,0735 га, і відновити попередні межі земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 28 липня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня

2013 року у зв'язку із нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 01 листопада

2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилено, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_5, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої ст. 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4, врахували роз'яснення, викладені у п. п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», дійшовши обґрунтованого висновку про те, що висновок експерта № 3027/15-26 від 03 березня 2016 року не є нововиявленою обставиною відповідно до вимог ст. 361 ЦПК України, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області

від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович