Справа № 587/1816/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1, так як відповідачка перестала в ньому проживати з 2008 року, але її реєстрація в будинку належному позиваці створює останній перешкоди в реалізації її прав власника.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні нею будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом вселення її до даного будинку та передачі ключів від нього.

В судовому засіданні представник позивачки позов ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі та заперечував проти позову ОСОБА_2

Відповідачка за первинним позовом - ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечувала та підтримали позов ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову ОСОБА_2 заперечував.

Заслухавши учасників процесу, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первинний позов підлягає повному задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9, 11).

01 серпня 2007 року за вказаною адресою позивач зареєструвала свою доньку - ОСОБА_2 (а.с. 7).

З 2008 року ОСОБА_2 з будинку належному позивачці переїхала до іншого місця проживання і майже не відвідувала позивачку.

Починаючи з 2015 року ОСОБА_1 проживає разом з сином - ОСОБА_3 за вище зазначеною адресою, а відповідачка ОСОБА_2 взагалі не з'являлась в будинку позивачки, та їй не чинились перешкоди в праві користування будинком.

Факт відсутності ОСОБА_2 в житловому будинку позивачки з 2015 року, в судовому засіданні підтвердити свідки: ОСОБА_4, ОСОБА_5, які пояснили, що ОСОБА_2 останні два роки взагалі не приїздила до будинку ОСОБА_1, хоча остання має важкий стан здоров'я, і в зв'язку з цим, за нею здійснює постійний догляд її син ОСОБА_3

Так, позивачка є пенсіонером за віком та отримує мінімальний розмір пенсійного забезпечення від держави.

У зв'язку з реєстрацією відповідачки у житловому будинку позивачка змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, які розраховуються за кількістю зареєстрованих осіб. В свою чергу ОСОБА_2 не сплачує витрати на житлово-комунальні послуги та матеріальну допомогу позивачці не надає.

Таким чином, створюються перешкоди для позивачки в реалізації права власності на житловий будинок.

Для усунення перешкод в реалізації прав власності позивачки виникла необхідність у знятті з реєстрації місця проживання відповідачки.

ОСОБА_1, в зв'язку з тяжким станом здоров'я, весь час перебуває в житловому будинку та погано пересувається (а.с. 86, 87). Необхідну матеріальну та допомогу по догляду за позивачкою надає її син ОСОБА_3

Гарантії непорушності права власності закріплені ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України.

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в праві користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи із змісту норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, який є адекватним змісту порушеного права, враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

У Постанові №10 Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Правовідносини та порядок позбавлення права користування житловим приміщенням регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України.

Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації особи можливе на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, відповідачка понад встановлений законом строк, без поважних причин, не проживає та не користується житловим будинком позивачки, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, що належить позивачці.

Враховуючи викладене, необхідно визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до нього, необхідно відмовити, так як визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, само по собі виключає можливість її вселення у дане приміщення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 та 218 ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.В. Дашутін