У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 10 липня 2008 року між ним та ОСОБА_6 укладено кредитно-заставний договір № CSRKAN81003332, згідно з яким останній надано кредит у розмірі 80 342 грн 91 коп. строком до 09 липня 2015 року зі сплатою 20,04 % річних за користування кредитними коштами у строки та у порядку, встановлених цим договором. Предметом застави за договором був автомобіль марки Chery Т11 TIGGO, державний номерний знак НОМЕР_1.

Зазначало, що відповідно до договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної у строк заборгованості за кредитом.

Проте, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 10 листопада 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 339 267 грн 14 коп., з якої: 50 515 грн 97 коп. - заборгованість за кредитом; 60 208 грн 97 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 14 851 грн 37 коп. - заборгованість за комісією за користування кредитом; 197 297 грн 16 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250 грн - штраф (фіксована частина), 16 143 грн 67 коп. - штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача 339 267 грн 14 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 63 741 грн 34 коп. заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати у частині відмови у позові та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, керувався тим, що банк пропустив строк позовної давності, початок перебігу якого почався з 13 червня 2011 року, позивач із заявою про поновлення строку позовної давності до суду не звертався, а відповідач подав заяву про його застосування.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, керувався тим, що строк позовної давності сторонами кредитно-заставного договору був визначений у п'ять років, тому позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності. Крім того, оскільки на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2011 року у справі № 2-2606/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення 26 листопада 2012 року був реалізований предмет застави за ціною 73 тис. грн, якої не вистачило для повного задоволення вимог цього рішення, банк має право відповідно до ст. ст. 525, 526, 599, 611, 1048 ЦК України на стягнення з відповідача на його користь заборгованість за період з 17 травня 2011 року по 10 листопада 2014 року за процентами у розмірі 26 872 грн 15 коп., за комісією - у розмірі 6 869 грн 19 коп. та 30 тис. грн неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судами встановлено, що 10 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитно-заставний договір № CSRKAN81003332, згідно з яким останній надано кредит у розмірі 80 342 грн 91 коп. строком до 09 липня 2015 року зі сплатою 20,04 % річних за користування кредитними коштами у строки та у порядку, встановленими цим договором. Предметом застави був автомобіль марки Chery Т11 TIGGO, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 7−15).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2011 року у справі № 2-2606/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на погашення заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2008 року № CSRKAN81003332 у розмірі 172 319 грн 20 коп. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Chery Т11 TIGGO, державний номерний знак НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_6, шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям з обліку в органах ДАІ України, а також з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Згідно з довідкою, наданої суду апеляційної інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк», 26 листопада 2012 року на виконання вказаного вище судового рішення був реалізований предмет застави - автомобіль марки CheryТ11 TIGGO, державний номерний знак НОМЕР_1, за ціною 73 тис. грн, з яких погашено: 35 265 грн 69 коп. - тіло кредиту, 14 441 грн 59 коп. - пеня, 23 291 грн 45 коп. - штраф. У січні 2011 року позивач, до ухвалення рішення суду, вилучив зазначене заставне майно.

Разом із тим, 27 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом, у якому борг, який просив стягнути з відповідача, визначив у розмірі 339 267 грн 14 коп., з якого: 50 515 грн 97 коп. - заборгованість за кредитом; 60 208 грн 97 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 14 851 грн 37 коп. - заборгованість за комісією за користування кредитом; 197 297 грн 16 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250 грн - штраф (фіксована частина), 16 143 грн 67 коп. - штраф (процентна складова).

Проте, апеляційний суд правильно зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись із даним позовом, не просив стягнути саме ту суму боргу, яку не вистачило для повного задоволення його вимог, визначених судовим рішенням від 27 вересня 2011 року.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, та апеляційний суд правильно задовольнив вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованість за період з 17 травня 2011 року по 10 листопада 2014 року за процентами у розмірі 26 872 грн 15 коп., за комісією у розмірі 6 869 грн 19 коп., при цьому зменшивши на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки до 30 тис. грн.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак