АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар: Герман Я.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк»» про захист прав споживачів та визнання окремого положення договору недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом. Посилалася на те, що 16 липня 2010 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», що викладені на офіційному сайті банку за адресою:http://privatbank.ua/, складають кредитний договір і є його невід'ємною частиною.

Вважає, що вищевказане положення договору є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним, оскільки між нею та відповідачем кредитний договір в частині дії «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку» в письмовій формі не укладався, а також їй не було надано їх примірник. Положення анкети-заяви про те, що підписавши її вона погодилась з «Умовами та Правилами надання банківських

№22ц-192/17 Головуючий у І інстанції Піхало Н.В..

Категорія 19.27 Суддя-доповідач Височанська Н.К.

послуг» та «Тарифами банку» не відповідають дійсності. Крім того, вважає, що додані до позовної заяви «Умови та Правила надання банківських послуг», згідно яких банк може самостійно змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, не є частиною кредитного договору, так як у наданих правилах відсутній її підпис про те, що вона ознайомлена із вказаними правилами. Додані до позовної заяви «Умови та Правила надання банківських послуг» підписані лише головою правління ПАТ «КБ «ПриватБанк»».

При укладанні кредитного договору вказані умови їй для ознайомлення та підпису представниками банку не було надано та з нею не узгоджено, а веб-сторінку, на якій розміщено «Умови та правила надання банківських послуг» банком було створено лише 06.12.2013 року, таким чином станом на вересень 2010 року вона була відсутня, що позбавляло її можливості самостійно ознайомитися із Правилами надання банківських послуг.

Вважає, що вказані «Умови та Правила надання банківських послуг» не є складовою частиною укладеного між нею та банком договору, а їх положення не є обов'язковими для сторін договору й відповідно просила визнати частково недійсним кредитний договір від 16.07.2010 року, укладений між нею та ПАТ «КБ»ПриватБанк» в частині дії «Умов та Правил надання банківських послуг».

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що підстави, передбачені ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» для задоволення позову відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та відповідають матеріалам справи.

Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви від 16 липня 2010 року банк надав позивачу кредит шляхом оформлення кредитної картки «Універсальна». Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, позивач погодилась з тим, що вказана заява разом із Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг та погодилась з вказаними Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Підстави для визнання недійсним договору також передбачено у статтях 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів»: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст.18 цього Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Колегія суддів вважає, що заявляючи вимоги про визнання недійсним кредитного договору від 16.07.2010 року, ОСОБА_2 не довела, що умови цього договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві, а також того, що договір було укладено з використанням нечесної підприємницької практики.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману є нечесною підприємницькою практикою. Нечесна підприємницька практика забороняється.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Як вбачається з матеріалів справи, під час укладання договору від 16.07.2010 року, ОСОБА_2 в письмовій формі була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а також Умовами кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна». На підтвердження цього ОСОБА_2 поставила свій підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

При цьому анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку була особисто заповнена ОСОБА_2

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та Тарифах. Між Банком та позичальником укладено договір у письмовій формі.

Укладення кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству України, а вищезазначені письмові документи містять усі істотні умови, тому відповідно до ст.638 ЦК України даний договір вважається укладеним.

У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що по справі відсутні належні та допустимі докази у розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України про те, що спірний договір є недійсним, суперечить моральним засадам суспільства, укладений з порушенням вимог ЦК України та вчинений під впливом обману з використанням нечесної підприємницької практики.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами і здійснювала часткове погашення заборгованості, а тому колегія суддів вважає, що виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору від 16.07.2010 року свідчить про прийняття умов цього договору та його дійсність.

Враховуючи, що між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди по всім суттєвим умовам, то такий правочин згідно вимог ст.204 ЦК України створює презумпцію правомірності правочину, у зв'язку з чим, цей договір згідно вимог ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання за ними відповідно до приписів ст.526 ЦК України мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що сторінка на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», на якій розміщені Умови та Правила надання банківських послуг, була створена 06.12.2013 року, тобто після укладення кредитного договору.

З доданого банком скріншоту із інтернет архіву вбачається, що на момент укладення кредитного договору на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» був розміщений розділ, в якому містилися Умови та Правила надання банківських послуг (а.с.46, 47).

З огляду на викладені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про наявність підстав для визнання кредитного договору в частині дії «Умов та Правил надання банківських послуг» недійсним не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, підстави для визнання в цій частині оспорюваного кредитного договору недійсним, передбачені ст.ст.203, 215 ЦК України, відсутні.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з»ясовані дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: