АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/2051/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 12 604,63 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимогОСОБА_2 в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що під час розгляду справи суд проявив явну незацікавленість у об'єктивному розгляді справи та упереджене ставлення. Ухвалюючи рішення, суд не надав належної оцінки його доводам. Зазначає, що він перебуває на обліку в Деснянському Управлінні праці та соціального захисту населення, як малозабезпечена особа, що здійснює догляд за інвалідом першої групи внаслідок психічного розладу - своєю матір'ю ОСОБА_4, та отримує щомісячну грошову допомогу. За січень, лютий, березень, квітень 2016 року він отримав по 1378,00 грн., починаючи з травня і по серпень 2016 року - по 1450,00 грн. щомісяця, а всього за період - 11 312,00 грн. Крім того, він починаючи з 1998 року сам хворіє на бронхіальну астму середнього ступеню важкості, хронічний обструктивний бронхіт, субатопічний алергічний риніт. На підтвердження вказаних обставин він надав суду відповідні докази, проте, суд залишив такі докази без уваги.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та її представник не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 25 листопада 2006 року по 02 березня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 10, 11).

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з матір'ю.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2009 року з стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця, починаючи з 03 лютого 2009 року в розмірі ј частки його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

20 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що після розірвання шлюбу вона самостійно здійснює утримання та виховання дочки. Їх з відповідачем дочка має певні проблеми із здоров'ям. Відповідно до виписки з історії розвитку дитини їй встановлений діагноз: рецидивуючий обструктивний бронхіт, загроза розвитку бронхіальної астми, алергічний риніт, себорейний дерматит, аномалія прикусу. Крім того, відповідно до виписки із медичнї картики амбулаторного хворого, встановлений діагноз: дистальна оклюзія (2 клас, 1 підклас), ускладненна глибоким перекриттям у фронтальній ділянці 2/3, сагітальна щілина 7 мм, Крива Шпеє ввігнута, медіальне положення зуба № 21 та 22, супраоклюзія зубів № 32, 31, 41, 42, тортоклюзія зуба № 34, дисфункція мімічних та жувальних м'язів, реверсивних тип ковтання. Всі перелічені хвороби потребують постійного нагляду лікарів, лікування, придбання медикаментів, особливого харчування та оздоровлення в санаторії. Відповідач сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки в розмірі 500 грн. щомісячно, що недостатньо для оплати медичних послуг. Згідно наявних чеків на придбання ліків, оплату профілактичних оглядів, лікування, квитків на залізничний транспорт, квитанції за оплату проживання в туристичному комплексі, понесені нею витрати на дитину складають 26609,26 грн. Відповідно до плану лікування, складеного лікарем Австралійського ортопедичного центру, дитині необхідно подальше лікування, вартість якого складає 7628,50 грн. ОСОБА_3, з вересня 2015 року навчається в студії «Лайк» по класу вокалу та фортепіано. Вартість навчання становить 800,00 грн. щомісячно. За десять місяців навчання дитини нею були понесені витрати в сумі 8000,00 грн.

ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на утримання дитини в сумі 17 304,63 грн., а також передбачувані додаткові витрати на лікування дитини у сумі 3 814,25 грн. Також просила стягнути додаткові витрати на утримання дитини, що пов'язані з оплатою медичних послуг, транспортних витрат, витрат на придбання ліків та на розвиток здібностей розмірі 1 000 грн. починаючи від дня пред'явлення позову і до повнолітня дитини.

Установивши, що позивачкою було сплачено за лікування дитини 25 209,26 грн. на лікування, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь позивачки додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 12 604,63 грн.

Суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини щодо подальшого лікування та витрат стосовно відвідування дитиною студії по класу вокалу та фортепіано у зв'язку з відсутністю документального підтвердження понесення нею таких витрат.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має хронічні захворювання та потребує лікування. Витрати на лікування несе мати дитини - ОСОБА_2

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених ст. 185 СК України підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що він перебуває на обліку в Деснянському Управлінні праці та соціального захисту населення як малозабезпечена особа, та сам хворіє на бронхіальну астму, хронічний обструктивний бронхіт, субатопічний алергічний риніт, оскільки вказані обставини не можуть слугувати підставою для звільнення його від обов'язку нести додаткові витрати на утримання дитини.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він через свій майновий стан не має можливості нести такі витрати.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із розміром додаткових витрат на утримання дитини, які присудив суд до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, сума додаткових витрат на утримання дитини була обрахована судом з урахуванням витрат ОСОБА_2 на оплату проживання у туристичному комплексі «Сонячна Долина» ПП «Роднічок Тревел» з 20 липня 2016 року по 01 серпня 2016 року в сумі 7200 грн. та проїзних документів АСК «Експрес» в сумі 219,61 грн. та 235,14 грн. (а. с. 22, 23).

Матеріалах справи не містять доказів того, що проживання в туристичному комплексі з 20 липня 2016 року по 01 серпня 2016 року було необхідне у зв'язку з наявними хворобами малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, або іншими особливими обставинами.

Відтак, вказані кошти не можуть бути стягнуті з відповідача як додаткові витрати на утримання дитини.

Таким чином, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року підлягає зміні в частині визначення розміру додаткових витрат на утримання дитини, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 З відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 8777,26 грн. ((25 209,26 грн. - 7200,00 грн. - 219,61 грн.- 235,14 грн.) / 2).

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року змінити в частині визначення розміру додаткових витрат на утримання дитини, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 8777,26 грн.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді