Справа № 496/3698/16-ц
Провадження № 2/496/286/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить встановити факт проживання однією сімєю з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2010 року і по день її смерті, тобто по 26 червня 2016 року, а також визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований в с. Дачне Біляївського району Одеської області по вул. Волгоградська, 6, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 26 червня 2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 26 червня 2016 року померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться в с. Дачне по вул. Волгоградська, 6 Біляївського району Одеської області. Після смерті ОСОБА_2 він як спадкоємець за законом четвертої черги звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу ОСОБА_3 для оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, з питання встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У звязку з викладеним він звернувся з позовом до суду.

До судового засідання позивач не зявився, але подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, просив справу розглянути у його відсутність.

Представник Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявився, але надіслав заяву, якою позов визнав в повному обсязі і просив справу розглянути без його участі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено у судовому засіданні, 26 червня 2016 року померла ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 8).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 28,3 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., який розташований в с. Дачне по вул. Волгоградська, 6 Біляївського району Одеської області, відповідно до технічного паспорту на квартиру (а.с. 41-47).

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу ОСОБА_3 для оформлення права на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, однак листом № 168/02-14 від 18.08.2016 року нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно у звязку з відсутністю у нього доказів проживання з ОСОБА_2 однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (а.с. 39).

Згідно довідки виконкому Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2352 від 13 вересня 2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_2, померлої 26 червня 2016 року, з 2010 року та здійснював догляд за останньою, забезпечував матеріально, вів спільне господарство з ОСОБА_2 по день її смерті (а.с. 14).

Відповідно до акту обстеження житлового будинку за адресою: с. Дачне вул. Волгоградська, 6 Біляївського району Одеської області на факт проживання ОСОБА_1 встановлено, що він з 2010 року по даний час проживає за зазначеною вище адресою, вів спільне господарство з ОСОБА_2, яка померла 26 червня 2016 року (а.с. 16).

Згідно договору-замовлення на організацію поховання ОСОБА_2 укладеного 26 червня 2016 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, позивачем було проведено організацію поховання померлої, облаштування місця поховання на загальну суму 11150 грн. (а.с. 17).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року вбачається, що При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сімєю з 2010 року і до дня смерті ОСОБА_2 26 червня 2016 року, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом.

Згідно довідки виконкому Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2353 від 13 вересня 2016 року ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 до дня смерті, тобто до 26 червня 2016 року (а.с. 15).

З довідки виконкому Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2401 від 22 вересня 2016 року вбачається, що згідно із записом в погосподарській книзі виконавчого комітету за № 32 на 2011-2016 роки, особовий рахунок № 2915-1 сторінка 16 головою домогосподарства та власником житлового будинку, який розташований за адресою: с. Дачне Біляївського району Одеської області по вул. Волгоградська, 6 є ОСОБА_2, яка померла 26 червня 2016 року, 1/3 частини на підставі договору дарування від 31.08.1986 року та 2/3 частини на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.1988 року (а.с. 9).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим ПП «Одеське БТІ» за вищевказаною адресою, даний будинок складається з: житлового будинку 1918 року побудови та льоху 1960 року побудови (а.с. 41-47).

Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Так, відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_2 (а.с. 32).

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки факт проживання однією сімєю знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а право ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на вказаний житловий будинок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1258, 1264, 1268, 1270, 1297 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю з 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по день її смерті 26 червня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який розташований в с. Дачне Біляївського району Одеської області по вул. Волгоградська, 6 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 26 червня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_5