Справа № 203/3969/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м.Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на дитину, визначення порядку спілкування з дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що в серпні 2012 року познайомилась з відповідачем ОСОБА_3, з яким разом почали проживати за місцем її реєстрації по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народилась донька ОСОБА_4, яка була зареєстрована за місцем їх спільного проживання та після припинення шлюбних стосунків з відповідачем та спільного проживання в серпні 2013 року залишилась проживати разом з нею. Протягом усього часу відповідач за власним бажанням, ставлячи перед фактом приїжджав забирати доньку до себе для спілкування. На утримання доньки кошти не надавав, постійного бажання турбуватись здоров'ям та вихованням доньки не виявляв. 28.07.2016 року відповідач забрав доньку до себе сказавши, що поверне останню до дому 29.07.2016 року. 30.07.2016 року подзвонивши відповідачу та хвилюючись чому він не повернув доньку в указаний час, отримала відповідь про те, що він не збирається повертати дитину та не хоче, щоб вона бачила доньку та спілкувалась з нею. Її неодноразові звернення до служби у справах дітей та поліції результатів не дали та по сьогоднішній день донька знаходиться з батьком за невідомою їй адресою, не має при собі необхідних речей, змінного одягу, не відвідує дитячий садок. Відповідач не дає їй спілкуватись з донькою, грубо відповідає, погрожує. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визначити постійне місце проживання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю дитини та з метою запобігання в подальшому непорозумінь з відповідачем та забезпечення його права на спілкування з дитиною, визначити наступний порядок спілкування батька з дитиною: з 09-00 г. п'ятниці по 20-00 г. суботи кожен тиждень; на власний вибір батька один раз на місяць з 09-00 г. п'ятниці по 20-00 г. неділі, за умови попередження мати в четвер напередодні; спільний відпочинок батька з донькою за межа м.Дніпро тільки за згодою матері; проведення батьком з донькою її днів народження та святкових днів тільки за згодою матері; у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її знаходження. Окрім цього, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту подачі позову.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлений позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити останній в повному обсязі в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю та стягнення аліментів. В частині заявлених вимог про визначення порядку участі батька у спілкуванні з дитиною просили задовольнити позовні вимоги з урахуванням висновку органу опіки та піклування, а саме: можливість зустрічей батька з дитиною з 16-00 г. п'ятниці до 20-00 г. суботи кожного тижня; один раз на місяць у неділю з 09-00 г. до 20-00 г. на власний вибір батька за попередньою домовленістю з матір'ю дитини; можливість спільного відпочинку батька з дитиною за межами м.Дніпро, проведення батьком разом із дитиною її днів народження та святкових днів за попередньою домовленістю з матір'ю дитини; можливість безперешкодного відвідування батьком дитини у період її хвороби за місцем знаходження останньої.

Відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді не заперечував проти задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини з позивачкою. В частині заявлених вимог про стягнення аліментів в сумі 1500 грн. щомісячно заперечував, зазначивши, що на теперішній час не має постійного місця роботи та на його утриманні знаходиться мати-інвалід. Також заперечував проти задоволення позову в частині визначення порядку його спілкування з донькою, визначеного позивачкою в її позовній заяві та у висновку органу опіки та піклування, посилаючись на те, що бажає спілкуватись з дитиною в будь-який зручний для нього час та без згоди на це матері.

В призначене на 14.02.2017 року судове засідання відповідач не з'явився, надавши заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням наданого суду висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з позивачкою та порядку побачень відповідача з дитиною.

В призначене на 14.02.2017 року судове засідання також не з'явився. В наданій заяві Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м.Дніпрі ради послалась на неможливість явки представника через зайнятість в іншому судовому процесі та просили розглянути справу з урахуванням наданого висновку по суті спору.

Враховуючи надані відповідачем та третьою особою заяви, суд з огляду на думку позивачки та її представника, положення ч.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті у відсутності не з'явившихся сторін.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, враховуючи пояснення відповідача та представника третьої особи під час розгляду справи, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та на заперечувалось сторонами, що останні в період з серпня 2012 року по серпень 2013 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та за час спільного проживання в них народилась дитина - донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення сторонами спільного проживання залишилась проживати разом із матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

В липні 2016 року відповідач за згодою матері забравши до себе дитину та зобов'язавшись повернути останню за місцем проживання з матір'ю, дитину не повернув, залишивши проживати її у себе по АДРЕСА_1 та відмовився повернути дитину на неодноразові вимоги позивачки, що стало підставою для звернення останньої до суду з позовом щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ч.ч.4,5,6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи той факт, що сторони після припинення шлюбних відносин, проживають окремо, дитина після припинення сторонами спільного проживання залишилась проживати разом із матір'ю, але відповідачем без згоди позивачки було змінено місце проживання дитини, суд приходить до висновку про наявність між сторонами спору з приводу місця проживання дитини на момент звернення позивачки з позовом до суду, який підлягає вирішенню судом з огляду на зазначені вище положення СК України.

При цьому, суд враховує відповідний висновок органу опіки та піклування від 21.10.2016 року, наданий суду в порядку ч.5 ст.19 СК України, яким визнано за доцільне визначити місце проживання дитини разом із матір'ю, а також визнання позову в цій частині відповідачем та повернення дитини позивачці під час розгляду справи. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, про необхідність визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджу-ються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та мате-ріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Вирішуючи питання в частині заявлених позивачкою позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та керуючись зазначеними вище нормами СК України, суд враховує, що відповідач є здоровим та працездатним, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки.

Надані відповідачем медичні документи свідчать про те, що після хірургічного втручання та виписки із лікарні відповідачем було пройдено амбулаторне лікування та не містять будь-яких даних, щодо перебування відповідача в непрацездатному стані, протипоказань до працевлаштування та необхідності подальшого лікування.

А тому, суд не вважає факт проходження відповідачем лікування обставиною, що свідчить про неможливість сплати ним аліментів на утримання дитини та такою, що впливає на визначення розміру аліментів.

Також суд вважає безпідставними заперечення відповідача в частині стягнення з нього аліментів з посиланням на наявність у нього на утриманні непрацездатної матері, оскільки з наданої ним довідки до акту огляду МСЕК у висновку про умови та характер праці не вбачається, що остання визнана непрацездатною та будь-яких належних доказів про те, що вона перебуває на утриманні відповідача останнім у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України суду не представлено.

При визначені розміру аліментів суд також враховує, що відповідач не має постійного заробітку та доходів, а тому аліменти у відповідності до ч.1 ст.184 СК України слід визначити у твердій грошовій сумі.

В своєму позові позивачка просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно. Разом з тим, з урахуванням заперечень відповідача щодо наявності в нього доходів, які б надавали йому можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, позивачка відповідних доказів суду не надала.

Враховуючи вищезазначене, а також виходячи із спільного обов'язку батьків в утриманні дитини та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розміру прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку, який визначений для дитини до 6 років в сумі 1355 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 680 грн., щомісячно, починаючи з 26.08.2016 року (дня пред'явлення позову) та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.ч.5,6,7,8 ст.7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залеж-но від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звіль-няє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною при-сутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення бать-ків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Як вбачається з пояснень сторін під час розгляду справи, останніми не досягнуто домовленостей щодо порядку побачень батька з дитиною, а тому вказаний спір у відповідності до ст.159 СК України підлягає вирішенню в судовому порядку.

Вирішуючи вказаний спір суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 має власне житло та проживає в АДРЕСА_1, де згідно акту обстеження умов проживання від 27.10.2016 року створено належні умови для перебування дитини (сну, відпочинку, проведення дозвілля), а також відповідний висновок органу опіки та піклування від 21.10.2016 року, за яким визначено за доцільне наступний порядок побачень батька з дитиною: можливість зустрічей батька з дитиною з 16-00 г. п'ятниці до 20-00 г. суботи кожного тижня; один раз на місяць у неділю з 09-00 г. до 20-00 г. на власний вибір батька за попередньою домовленістю з матір'ю дитини; можливість спільного відпочинку батька з дитиною за межами м.Дніпро за попередньою домовленістю з матір'ю дитини.

Також суд враховує, що на момент розгляду справи дитині ОСОБА_4 не виповнилось і чотирьох років, з понеділка по п'ятницю до 16-00 г. остання перебуває у дошкільному навчальному закладі. А тому, з урахуванням віку дитини та розпорядку її дня, суд вважає за необхідне визначити час побачень відповідача з дитиною без відриву її від звичайного ритму життя та постійного місця проживання в будні дні, встановивши наступний порядок побачень: можливість зустрічей батька з дитиною з 16-00 г. п'ятниці до 20-00 г. суботи кожного тижня; один раз на місяць у неділю з 09-00 г. до 20-00 г. на власний вибір батька за попередньою домовленістю з матір'ю дитини; можливість спільного відпочинку батька з дитиною за межами м.Дніпро та спільного проведення дня народження дитини та святкових днів за попередньою домовленістю з матір'ю дитини; можливість безперешкодного відвідування батьком дитини за місцем її знаходження у випадку та в період хвороби останньої.

Враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку побачень батька з дитиною, часткове задоволення позову про стягнення аліментів та звільнення позивачки відповідно до Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за вказану вимогу, вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений останньою судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп. (по 551 грн. 20 коп. за кожну з двох задоволених вимог немайнового характеру) та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. за частково задоволену вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,19,141,153,157,159,160,161,180-184,191 СК України, ст.ст.10.11,27, 31,36,58-60,88,158,174,213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м.Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на дитину, визначення порядку спілкування з дитиною - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н, в розмірі 680 грн. щомісячно, починаючи з 26 серпня 2016 року до досягненню дитиною повноліття.

Визначити наступний порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з його малолітньою дитиною - донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1:

-можливість зустрічей батька з дитиною з 16-00 г. п'ятниці до 20-00 г. суботи кожного тижня;

-можливість зустрічей батька з дитиною один раз на місяць у неділю з 09-00 г. до 20-00 г. на власний вибір батька за попередньою домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_1;

-можливість спільного відпочинку батька з дитиною за межами м.Дніпро за попередньою домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_1;

-можливість спільного проведення батьком разом із дитиною її дня народження та святкових днів за попередньою домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_1;

-можливість безперешкодного відвідування батьком дитини за місцем її знаходження у випадку та в період хвороби останньої.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак