Справа №487/7452/15-ц 14.02.2017 14.02.2017 14.02.2017
Провадження №22-ц/784/244/17
Справа № 487/7452/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Корнешова Т.В.
Провадження № 22ц-784/244/17 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

- представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пульсар-Південь», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Пульсар-Південь», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що у листопаді 2010 року він уклав з ТОВ «Пульсар-Південь» договір про надання послуг по проведенню операції Факоемульсификації з імплантацією штучної внутрішньої лінзи, відповідно до умов зазначеного договору він сплатив 7 100 грн. за проведення операції. Лікуючий лікар ОСОБА_5 переконала його, що після операції зір значно покращиться. За проведення обстеження ним було сплачено 300 грн., а також 5 000 грн. на придбання ліків та стаціонарне лікування.

Після проведення операції лікарем ОСОБА_11, у нього сталося погіршення здоровя, він втратив зір та йому встановлено інвалідність І групи.

Вказував, що лікар ТОВ «Пульсар-Південь» ОСОБА_5 передчасно, без належного обстеження призначила операцію, не перевіривши наявність у нього глаукоми, не прийняла заходів щодо зниження внутрішньоочного тиску від глаукоми, що в подальшому призвело до втрати зору та тривалих лікувань, починаючи з грудня 2010 року у медичних закладах.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з ТОВ «Пульсар - Південь» 7 400 грн. сплачених ним за проведення операції. Також стягнути матеріальну шкоду з відповідачів: ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8 по 451 922 грн. 52 коп. з кожного; ОСОБА_7 в розмірі 451 955 грн. 52 коп.; ОСОБА_6 в розмірі 454 922 грн. 52 коп.

Крім того, діями відповідачів позивачу завдана моральна шкода, оскільки у зв'язку із втратою зору, встановленням інвалідності І групи, відбулись суттєві зміни у житті, виникла потреба у сторонній допомозі, він позбавлений можливості вести звичайне самостійне життя.

Також, він протягом тривалого часу звертався як до відповідачів з приводу подальшого лікування, так і до органів охорони здоров'я з вимогою вжити заходів до ТОВ «Пульсар - Південь» за надані неякісні медичні послуги, але його звернення залишилися без належного реагування, у зв'язку з чим, він змушений витрачати час для захисту своїх інтересів в суді. Такі дії відповідачів призвели до емоційних та душевних хвилювань і страждань, і як наслідок до погіршення стану здоров'я та необхідності лікування. Тому. Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на його користь завдану йому моральну шкоду по 87 800 грн. з кожного; стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8 по 70 240 грн. з кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В подальшому позивач неодноразово уточнював, збільшував позовні вимоги і посилаючись на наведені вище обставини остаточно просив суд: стягнути з ТОВ «Пульсар - Південь» 7 400 грн. сплачених ним за проведення операції, з інших відповідачів з кожного моральну шкоду з розрахунку 50 % від нарахованої заробітної плати починаючи з 12 листопада 2012 року по день ухвалення остаточного судового рішення у даній справі.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року в позові ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнути з ТОВ «Пульсар - Південь» 7 400 грн. матеріальної шкоди; із ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8 по 451 922 грн. 52 коп. з кожного в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди: із ОСОБА_5 315 350 грн., ОСОБА_7 87 800 грн., ОСОБА_6 182040 грн., з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 по 315 350 грн. з кожного.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 29 жовтня 2010 року звернувся до ООО «Пульсар-Юг» зі скаргами на зниження зору правого ока та відсутність зору на лівому оці і йому було встановлено діагноз ускладнена катаракта правого ока, що набрякає, неоваслулярное більмо рогівки, ускладнена катаракта, другорядна абсолютна глаукома. Із записів медичної картки видно, що хворий раніше звертався до окуліста і йому була рекомендована операція по видаленню катаракти на правому оці. Лікарем рекомендовано госпіталізація та нагляд в обласній лікарні за місцем проживання та проведена бесіда про можливі ускладненні наслідки під час та після операції та можливі результати (а.с.121).

На підставі договору про надання медичних послуг, укладеного ТОВ «Пульсар-Юг» в особі директора ОСОБА_12 та ОСОБА_4, медичний центр зобов'язався надати пацієнту медичну допомогу у вигляді операції Факоемульсіфікації з імплантацією штучної внутрішньо - очної лінзи (штучного кришталика) з використанням високоякісних матеріалів та обладнання (а.с.21).

11 листопада 2010 року ОСОБА_4 повторно звернувся до ООО «Пульсар-Юг» зі скаргами на пониження зору правого ока.

12 листопада 2010 року позивачу була проведена операція факоемульсіфікація катаракти правого ока з імплантацією штучної внутрішньо - очної лінзи. Операція була проведена лікарем офтальмологом ОСОБА_6 за участю асистента ОСОБА_13 (а.с.124).

Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_4 зазначав, що внаслідок неналежного виконання медичними працівниками своїх професійних обов'язків, які невірно обрали спосіб лікування, не провели обстеження стану його здоров'я та не встановили наявність у нього глаукоми, передчасно провели операцію, внаслідок чого у нього погіршився стан здоров'я та він втратив зір. У зв'язку з чим, висновком МСЕК від 07 лютого 2012 року за результатами повторного огляду йому було встановлено першу групу інвалідності по зору.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України (зараз ст. ст. 1166, 1167 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано шкоди.

З наведених норм законодавства України вбачається, що однією з підстав задоволення вимог про відшкодування моральної та матеріальної шкоди є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) та шкідливими наслідками, які настали.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, проведеної Миколаївським обласним бюро СМЕ № 87-к від 31 серпня 2016 року, ОСОБА_4 мав захворювання на набухаючи катаракту і відкритокутову глаукому правого ока ІІ-ІІІа ступеня. Проведення операції факоемульсифікації катаракти з імплантацією штучної внутрішньої лінзи при наявності глаукоми можливо.

Висновком вказаної експертизи не встановлено прямий причинний зв'язок між діями лікарів і наступними негативними наслідками у вигляді втрати зору ОСОБА_4 (а.с.221-224).

Допитана в суді апеляційної інстанції експерт Миколаївського обласного бюро СМЕ, лікар - офтальмолог Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні ОСОБА_14, яка брала участь при складанні зазначеного висновку, пояснила, що наявність у ОСОБА_4 глаукоми не є протипоказанням для оперативного лікування катаракти. Згідно медичних документів у ОСОБА_4 було виявлено компенсовану глаукому, яка лікується консервативно. Експерт також пояснила, що не може дати висновок про причинно-наслідковий зв'язок між погіршенням зору у ОСОБА_4 та оперативним лікуванням катаракти, оскільки позивач страждав й на інші загальні судинні захворювання, у тому числі цукровий діабет.

З огляду на наведені обставини, суд першої інстанції вірно виходив із відсутності причинно-наслідкового зв'язку між характером лікування ОСОБА_4 в ООО «Пульсар-Юг» та наслідками, які настали у вигляді втрати зору та недоведеності позивачем факту неналежного лікування ООО «Пульсар-Юг».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінку поясненням позивача щодо дій лікарів ООО «Пульсар-Юг», які не були направлені на належне обстеження, внаслідок чого не прийняли заходів щодо лікування глаукоми та передчасно провели операцію факоемульсифікації катаракти, зводяться до припущення про можливість втрати зору позивачем через неправильну лікувальну тактику (некваліфіковану медичну допомогу). В той час, як висновок експертизи спростований не був, а рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а висновку суду першої інстанції про відсутність причинного зв'язку між протиправними діями лікарів та захворюванням позивача, останнім не спростовано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд розглянув справу без участі відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення відповідно до ч. 3 ст.309 ЦПК України, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи. До того ж, вказані особи були належним чином повідомлені судом про час і місце судового засідання.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :