МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ___________________________________________________________________________________________________________________
Номер провадження №2/521/1479/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі - Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє особисто та як опікун в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 21.10.2016 року звернулась позивач ОСОБА_2, яка діє особисто та як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування та визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що вона є вдовою померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5, від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, який є інвалідом з дитинства та постійно потребує сторонньої допомоги та нагляду. Позивач ОСОБА_2 призначена опікуном над недієздатним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та над його майном.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 помер, та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1, та належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності. За життя ОСОБА_5 не склав заповіт, тому спадкування всіх його прав та обов'язків здійснюється за законом.

До укладання шлюбу з позивачем ОСОБА_2, ОСОБА_5 перебував в іншому шлюбі, від якого у нього є донька - відповідач ОСОБА_4, яка разом із позивачами входить до числа спадкоємців першої черги права на спадкування за законом.

Вказані спадкоємці у встановлений законом строк звернулись до Другої державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_5 починаючи з 2010 року важко хворів, постійно виникали ускладнення від захворювань, що змушувало по декілька разів на рік перебувати в лікарні на стаціонарному лікуванні, про що свідчать амбулаторні картки хворого ОСОБА_5

Проблеми здоров'я ОСОБА_5 поставили під загрозу його життя, він не мав можливості самостійно вільно пересуватись, втрачав свідомість, через що постійно потребував догляду. Неодноразові медичні операції, придбання медикаментів потребувало великих грошових витрат, грошей у родини не вистачало, через що ОСОБА_2 доводилось просити інших людей про допомогу.

Позивач постійно доглядала за ОСОБА_5, вчиняла необхідні дії щодо його утримання, 15.12.2015 року ОСОБА_2, за згоди ОСОБА_5 для потреб по сплаті лікування останнього позичила гроші в розмірі тридцять тисяч доларів США, які були необхідні після встановлення кінцевого діагнозу «рак» та необхідності термінового оперативного втручання та курсів хіміотерапії.

Відповідач ОСОБА_4 за весь час, починаючи з 2010 року по день смерті ОСОБА_5, коли він перебував у тяжкому стані та потребував лікування та допомоги, жодного разу не надавала допомоги своєму батьку, не надавала матеріальної допомоги, не провідувала його, не телефонувала та не цікавилась його життям, здоров'ям.

З підстав наведеного, позивач просить суд: Усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5; Визнати право власності в порядку спадкування на майно, на ? частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках по ? частці кожному.

Позивач ОСОБА_2, яка діє особисто та як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_3, в судових засіданнях підтримувала заявлені позовні вимоги та представник позивача ОСОБА_2 - за довіреністю ОСОБА_6, подав до суду заяву, згідно якої також підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в судове засідання не з'явилась.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, 14.03.1986 року уклав шлюб із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, шлюб був зареєстрований Відділом ЗАГС Малиновського РВК м. Одеси, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 14.03.1986 року Відділом ЗАГС Малиновського РВК м. Одеси, актовий запис №230.

З Свідоцтва про народження, виданого 16.07.1986 року Відділом ЗАГС Приморського району м. Одеси, актовий запис №1706, вбачається, що батьками ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені: «батько - ОСОБА_5», «мати - ОСОБА_2».

Згідно Довідки МСЕК серія 2-18 ОД, №098703 від 11.11.2011 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом з дитинства безстроково, потребує постійного стороннього догляду і нагляду.

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_3, виданого 28.11.2002 року УПФ України в Малиновському районі м. Одеси, вбачається, що ОСОБА_3, 1986 року народження, отримує пенсію по інвалідності, є інвалідом з дитинства.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.12.2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуном - ОСОБА_2

На підставі вищевказаного рішення суду 13.03.2014 року Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради ОСОБА_2 видано посвідчення НОМЕР_4, про призначення опікуном над недієздатним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та над його майном.

Згідно Свідоцтва про смерть, виданого 06.05.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №4764, вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до Свідоцтва про право власності за 2003, виданому виконкомом Одеської міської ради, квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_5, право власності зареєстровано в КП «ОМБТІтаРОН» 09.07.2003 року під №3356 стр.183, кн. 486 пр.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (ред. що діяла на час виникнення права власності на квартиру) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Враховуючи, що право власності на вище вказану квартиру набуто ОСОБА_5 в період шлюбу з ОСОБА_2, об'єктом спадкування після смерті ОСОБА_5 є ? частина квартири АДРЕСА_1.

З наявної в матеріалах справи копії заяви про прийняття спадщини, вбачається, що позивач ОСОБА_2, від свого імені та як законний представник сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до Другої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до Листа №1568/02-14 від 08.11.2016 року державного нотаріуса Другої одеської державної нотаріальної контори, вказано, що в провадженні Другої одеської державної нотаріальної контори є заведена спадкова справа за №225/2016 року до майна ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись: ОСОБА_4 (донька спадкоємця), ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дружина спадкодавця), що діє від свого імені та як законний представник недієздатного сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, також в листі вказано, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З підстав вищевикладеного, судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, які належним чином звернулися за прийняттям спадщини, є його дружина - позивач ОСОБА_2 - особисто та як законний представник недієздатного сина ОСОБА_3 і донька спадкодавця - відповідач ОСОБА_4

З Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Національного інститут раку від 28.04.2016 року, виданої на ім'я ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_5 тяжко хворів, перебував на стаціонарному лікування, діагноз: Центральне захворювання лівої легені. Стан після комплексного лікування. Т4N2M0 Ст. 3б кл.гр. 3.

Згідно Листа від 01.08.2016 року вих. №01.01-22/855 КУ «Міська лікарня №8», вбачається , що ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в пульмонологічному відділенні КУ «МЛ №8» в наступні періоди:

- з 20.07.2010 року по 30.07.2016 року з діагнозом: «Негоспітальна правобічна нижньодольова пневмонія з локалізацією в С8, ІІІ група. Хронічне обструктивне захворювання легень, 2 стадія, фаза загострення. ЛН - 2 ст. IXC. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертензивне серце. CH - 1- IIA ст. ФК ІІ»;

- з 11.10.2011 року по 24.10.2011 року з діагнозом: «Хронічне обструктивне захворювання легень, 2 стадія, фаза загострення. ЛН - 2 ст. Дисметаболічна кардіоміопатія. IXC. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступінь, риск ІІІ, гіпертензивне серце. CH - 1 ст. ФК ІІ»;

- з 17.09.2012 року по 02.10.2012 року з діагнозом: «Хронічне обструктивне захворювання легень, 2 стадія, фаза загострення. ЛН - 2 ст. Дисметаболічна кардіоміопатія. IXC. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступінь, риск ІІІ, гіпертензивне серце. CH - 1 ст. ФК ІІ»;

- з 11.06.2013 року 27.06.2013 року з діагнозом: «Хронічне обструктивне захворювання легень, 2 стадія, фаза загострення. ЛН - 2 ст. IXC. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступінь, риск ІІІ, гіпертензивне серце. CH - 1 ст. ФК ІІ»;

- з 25.11.2013 року по 11.12.2013 року з діагнозом: «Хронічне обструктивне захворювання легень, 3 стадія, фаза загострення. Бронхіальна астма, 3 ступінь, середньотяжкий персистуючий перебіг, фаза загострення. ЛН - 2-3 ст. IXC. Дифузний кадіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступінь, високий риск, гіпертензивне серце. CH - 1-IIA ст. ФК ІІ»;

- з 03.02.2015 року по 13.02.2015 року з діагнозом: «Хронічне обструктивне захворювання легень, бронхіальна обструкція 3-го ступеня, клінічна група D, фаза загострення. Бронхіальна астма, 3 ступінь, середньотяжкий персистуючий перебіг, фаза загострення. ЛН - 2 ст. IXC. Дифузний кадіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступінь, риск ІV, гіпертензивне серце. Стан після стентування CH - 1 ст. ФК ІІ»;

- з 17.11.2015 року по 30.11.2015 року з діагнозом: «Хронічне обструктивне захворювання легень, бронхіальна обструкція 3-го ступеня, клінічна група D, фаза загострення. Бронхіальна астма, 3 ступінь, середньотяжкий персистуючий перебіг, фаза загострення. ЛН - 2 ст. IXC. Дифузний кадіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступінь, риск ІV, гіпертензивне серце. Стан після стентування в 2007 році. CH-1 ст. ФК II. Порушення толерантності до глюкози XXH. Хронічний пієлонефрит в фазі загострення. XHH-1 ст.».

До зазначеного листа КУ «Міська лікарня №8» додані епікризи-висновки №1713/561 від 30.07.2010 року, №2989/801 від 24.10.2011 року, №2828/641 від 02.10.2012 року, №2165/439 від 27.06.2013 року, №4090/907 від 11.12.2013 року, №395/121 від 13.02.2015 року, №3845/874 від 30.11.2015 року, в яких зазначені медикаментозні призначення та закріплені за хворим лікарі.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення Національного інститут раку від 25.04.2016 року, вказано, що ОСОБА_5 має заключний діагноз - рак проскокліточний (з 12/2015 року), 12.04.2016 року, 17.04.2016 року були проведені хірургічні операції.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 172 СК України, дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

З доданих позивачем до матеріалів справи фіскальних чеків вбачається, що в період з серпня 2015 року по червень 2016 року на лікування ОСОБА_5, згідно вищевказаних лікарських епікризів-виписок з історій хвороби та виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, витрачалась значна сума грошових коштів.

Свідок ОСОБА_9. під присягою пояснила суду, що позивачку ОСОБА_2 та ОСОБА_5, їх сина вона добре знає понад 30 років, так як вони є сусідами, їх квартири поруч. У 2005 році ОСОБА_5 почав хворіти, у нього стали проблеми з серцем, але він ще працював, потім його стан став погіршуватися. Від спілкування з ним їй стало відомо, що у нього є донька від першого шлюбу, яка проживає у західній частині України, та у нього є внук, ОСОБА_5 надавав доньці постійно матеріальну допомогу, спілкувався з нею по телефону. У 2010 році його донька приїжджала до нього на Новий рік. Коли ОСОБА_5 з 2010 року став тяжко хворіти, та в послідуючому з 2015 року вже не міг сам ходити, так у нього був безпорадний стан, йому постійно потрібний був супровід, та догляд, він розповідав свідку, що звертався до доньки за допомогою, так як в неї була матеріальна можливість надати йому кошти на лікування, хоча б в борг. Також він просив доньку, щоб вона йому хоч якось допомогла, так як його дружині дуже важко, вона хворіє, на її відповідальності важко хворий син інвалід, який теж потребує постійного стороннього догляду, але донька йому відмовила. Також свідок вказала, що вона та члени її сім'ї, по можливості, особисто надавали допомогу хворому ОСОБА_5, якого треба було піднімати коли він падав при приступах, проводити, так як він сам погано пересувався, стан здоров'я у нього був дуже важкий, він дуже потребував постійно сторонньої допомоги, та позивач навіть не могла його залишити одного, але їй ще потрібно наглядати та доглядати за хворим сином-інвалідом ОСОБА_3 та лікуватися самій. На похорони ОСОБА_5 донька не приїздила, похованням займалась ОСОБА_2

Допитана в судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_10, вказала, що вона давно знає сім'ю позивача, часто особисто спілкувалася з ОСОБА_5, та від нього знає, що у нього є донька від першого шлюбу, доньку ОСОБА_5 свідок ніколи не бачила. Від ОСОБА_5 вона дізналася, що він важко хворий. Свідок вказала, що при спілкуванні з ОСОБА_5, коли він ще сам міг ходити, він їй розповідав, що коли він міг, то надавав доньці допомогу, але тепер коли він тяжко захворів, звертався до неї за допомогою, але вона йому відмовила. ОСОБА_10 також пояснила, що знає що ОСОБА_5 тяжко хворів, потребував сторонньої допомоги, сам він не міг ходити, але його доглядала тільки дружина ОСОБА_2, у якої на руках ще також перебуває син інвалід, який потребує постійної сторонньої допомоги, та сторонні люди при певних випадках. Також свідок зазначила, що при ній ОСОБА_2 брала у борг гроші на лікування ОСОБА_5, так як у них не вистачало грошей.

Свідок ОСОБА_11 під присягою, в судовому засіданні своїми поясненнями вказав, що був близьким товаришем ОСОБА_5, знав його з кінця 80-х років, вони разом часто зустрічалися, займалися спортом, він бував у ОСОБА_5 дома. Від спілкування з ОСОБА_5 йому відомо, що він мав доньку від першого шлюбу, але з власною донькою він дуже мало спілкувався, однак матеріально її завжди підтримував, свідок доньку ОСОБА_5 ніколи не бачив. Від спілкування з ОСОБА_5 свідку відомо, що в період коли той важко захворів, його донька мала матеріальну можливість надавати допомогу хворому батьку, він її про це просив особисто, але грошей на його утримання під час хвороби вона не надавала та і взагалі не відвідувала його, нічим не допомагала, але ОСОБА_5 за станом свого здоров'я останніх півтора-два роки дуже потребував сторонньої допомоги, догляду та постійного лікування, стан здоров'я у нього був важкий, він сам нічого не міг робити, навіть ходити. Коштів в сім'ї на все це було не достатньо, так як хвороба була важка. Також свідок вказав, що він особисто надавав у борг ОСОБА_2 кошти для лікування та оперативного втручання ОСОБА_5, про що складав розписку від 15.12.2015 року.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З наведеного, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_12, яка є донькою померлого спадкодавця ОСОБА_5, всупереч покладених на неї обов'язків, знаючи про хворобу батька, будь-якої допомоги щодо утримання, матеріального забезпечення, піклування - умисно йому не надавала, не провідувала батька, та не турбувалась про його стан здоров'я, інші близькі члени сім'ї, які б могли надавати допомогу важко хворому ОСОБА_5, крім дружини ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - відсутні.

Надаючи оцінку дослідженим судом письмовим доказам, показанням свідків, судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно тяжко хворів з 2010 року, потребував постійного лікування, його дружина - ОСОБА_2, яка також є опікуном недієздатного сина ОСОБА_3, піклувалась про чоловіка, доглядала його, придбавала необхідні ліки, брала в борг значні кошти на лікування ОСОБА_5, та при цьому сама хворіла, доглядала хворого сина інваліда, в зв'язку з чим ОСОБА_5 потребував додаткової допомоги та нагляду, у нього був безпорадний стан внаслідок важкої хвороби, але донька померлого ОСОБА_4 ніякої допомоги батькові не надавала.

Докази, що спростовують встановлене в процесі розгляду справи, суду не надані.

Згідно свідоцтва про поховання НОМЕР_2, виданого 10.05.2016 року КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування», вбачається, що позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 здійснила поховання померлого ОСОБА_5

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

В процесі розгляду справи судом не встановлено обставин надання допомоги донькою - ОСОБА_4 своєму батькові - ОСОБА_5, який знаходився у безпорадному стані, тяжко хворів, та потребував її допомоги, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та показання свідків, суд вважає встановленим, що відповідач умисно ухилялася від обов'язку утримання та допомоги важко хворому батьку, хоча мала можливість надавати таку допомогу.

При таких обставинах, позовні вимоги про усунення ОСОБА_4 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 - підлягають задоволенню, та спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_2 та недієздатний син - ОСОБА_3

З досліджених доказів судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, а саме: ? частина квартири АДРЕСА_1, яка за життя належала йому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 13.05.2003 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради на підстав акту прийому-передачі квартири від 17.03.2003 року, договору про будівництво житла. Вказана ? частина квартири АДРЕСА_1, - є об'єктом спадкування.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_2, та її недієздатний син ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, а ОСОБА_4 підлягає усуненню від права на спадкування, суд задовольняє позов, та визнає за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на спадкове майно у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1: по ? частині вказаної квартири за кожним спадкоємцем - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє особисто та як опікун в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати за ОСОБА_2, 1956 року народження та ОСОБА_3, 1986 року народження, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1,по ? частці кожному, - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Жуган