У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа - Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 17 грудня 2014 року о 21 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Дачія Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, з житловим причепом-фургоном «Karavan Vilk», державний номерний знак НОМЕР_2, рухався по автомобільній дорозі Кіровоград-Запоріжжя на 82 км + 800 м. Під час руху здійснив наїзд на перешкоду на проїзній частині дороги у вигляді ями з гострими асфальтовими краями, близько 0,5 метра, яка була не видима через те, що була наповнена дощовою водою і виглядала у світлі фар як невелика калюжа. Інспектором ВДАІ Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 складено схему місця дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням розташування ями, її розміру та характеристик.

Позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, в результаті дорожньо-транспортної пригоди завдано майнову шкоду у розмірі 148 425 грн 51 коп., а також моральну шкоду, яка полягає в тому, що через дорожньо-транспортну пригоду йому спричинені моральні страждання, які негативно впливають на його життя, здоров'я, стосунки з близькими, також він закинув свою наукову та літературну діяльність. Розмір своїх душевних страждань оцінює в 296 851 грн 02 коп., які після уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідача.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто із Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою 97 853 грн 61 коп. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 тис. грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмолено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Служба автомобільних доріг в Дніпропетровській області просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. Збитки відшкодовуються в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Власники доріг, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з їх вини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги» основними обов'язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування, серед іншого, є: розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації; завчасне оповіщення користувачів автомобільних доріг про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає, серед іншого, за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; а також за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_4 є власником автомобіля «Дачія Логан», 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та власником причепу-фургону житлового «Сaravans Wilk 504», номерний знак для разових поїздок НОМЕР_2.

17 грудня 2014 року о 21 год. 10 хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Дачія Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, з житловим причепом-фургоном «Сaravans Wilk 504», номерний знак для разових поїздок НОМЕР_2, рухався по автомобільній дорозі Кіровоград-Запоріжжя на 82 км + 800 м, та здійснив наїзд на перешкоду на проїзній частині дороги у вигляді ями довжиною 1,2 м шириною 0,5 м.

Старшим інспектором ВДАІ Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складено 17 грудня 2014 року схему місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вказаної схеми автомобіль позивача на 82 км + 800 м автодороги Кіровоград-Запоріжжя отримав пошкодження переднього та заднього дисків, шин переднього та заднього правого колеса, а житловий причіп-фургон пошкодження передньої панелі.

Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області є підприємством, на яке державою покладено обов'язок по утриманню у належному стані та ремонту автомобільних доріг у Дніпропетровській області, в тому числі і автодороги Кіровоград-Запоріжжя. А у відповідності до договору підряду № ЕУд-2 про закупівлю послуг за рахунок коштів державного бюджету: 42.11.2 «Будування автомобільних доріг і автомагістралей, інших доріг, елементів доріг; злітно-посадкових смуг летовищ (послуги з експлуатації утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Дніпропетровській області» від 10 січня 2014 року, укладеного між Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області та Державним підприємством «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», зобов'язалося виконувати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення за рахунок державних коштів, в межах виділених фінансових ресурсів, згідно планів - завдань та кошторисної документації, складеної на основі актів-дефектів, затверджених Службою автомобільних доріг України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність прямого (безпосереднього) зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою та збитками, на які вказує позивач.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно виходив із того, що невідповідність ділянки дороги, де мала місце дорожньо-транспортна пригода, вимогам державних стандартів (наявність пошкодження дорожнього покриття розміром 1,2 м х 0,5 м) є наслідком бездіяльності відповідача, який зобов'язаний утримувати дороги у належному стані, а тому дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Служби автомобільних доріг Дніпропетровської області, яка несе відповідальність за шкоду, заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди та має її відшкодовувати позивачу.

Апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно, без належного та повного дослідження обставин справи, визнав належними та допустимими доказами: звіт про вартість майнового збитку (вих. № С15-48) від 19 лютого 2015 року і висновок аварійного комісара щодо визначення вартості майнового збитку причепа-фургону житлового марки «Wilk 504» (вих. № С15-89) від 25 березня 2015 року, які складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», та інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г.Іваненко

О.М. Ситнік