Справа № 128/31/17
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого - судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Шеванюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області померла його бабуся ОСОБА_2. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 інвентаризаційною вартістю 33265 гривень. 28 липня 2006 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 508, згідно з яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповідала - онукові ОСОБА_1. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2. Спадкоємців першої черги за законом, які відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині, не має. Батько позивача і син спадкодавиці ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 у нотаріуса позивач не в змозі, оскільки при житті ОСОБА_2 не оформила у встановленому порядку право власності на вказаний будинок та не отримала на нього свідоцтво про право власності. Державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори постановою від 05 січня 2017 року за № 8/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у спадкоємця відсутній документ, який підтверджує право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Житловий будинок побудований в 1977 році на земельній ділянці, яка була виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Володіння, розпорядження та користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 спадкодавицею з 1977 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року також свідчить про право власності спадкодавиці на вказаний будинок. Таким чином, всі перераховані докази свідчать про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належав спадкодавиці на праві власності, споруджений нею на законних підставах. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав спадкодавиці на праві власності, позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на спадщину.

Із вищезазначеного випливає, що спадкоємиць не має змоги оформити своє право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4 та за довіреністю ОСОБА_5, позовні вимоги свого довірителя підтримують повністю, змін та доповнень не мають, просять вимоги позову задоволити.

Відповідач по справі, представник Вороновицької селищної ради, в особі голови - не заперечують проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла спадкодавиця ОСОБА_2 в смт. Вороновця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2, виданим виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 інвентаризаційною вартістю 33265 гривень (а.с.17-21).

28 липня 2006 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 508, згідно з яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповідала - онукові ОСОБА_1 (а.с.12).

Факт родинних відносин між спадкоємцем ОСОБА_1, та померлим батьком, сином спадкодавиці, ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3 в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 06.03.2006 року (а.с. 14).

Відповідно до довідки № 02-29/764 від 30.12.2016 року виданої виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, що користувачем житлового будинку та присадибної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 за життя була ОСОБА_2, яка була зареєстрована та проживала за даною адресою до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.15).

Рішенням від 08.12.2015 року 02 сесії 07 скликання Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області «Про перейменування назв вулиць та провулків в АДРЕСА_1 (а.с.22).

Як вбачається з довідки № 12 від 30.12.2016 року виданої виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, власником за життя якого була ОСОБА_2 під забороною та арештом не перебуває (а.с.23).

Відповідно до довідки № 746 від 21.12.2016 року виданої виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, що в користуванні ОСОБА_2, знаходилася земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1; земельна ділянка не приватизована, державний акт не видавався (а.с.24).

Нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори, постановою № 8/02-31 від 05 січня 2017 року відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у останнього відсутні документи, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 Вінницького району Вінницької області (а.с.25).

Інших спадкоємців немає. Заповіт не оспорювався та не скасовувався.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо.

За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 317,328, 1216,1218, 1223, 1225, 1233,1247,1261, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 130, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом від 28.07.2006 року, зареєстровано в реєстрі за № 508, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, до складу якого входять житловий будинок «А», тамбур «а», сарай «Б», сарай «б», сарай «б1», сарай «В», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, інвентаризаційною вартістю 33265 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А. Ганкіна