Справа № 308/6691/14-ц
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Киблярівської сільської ради Ужгородського району, про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом знесення самочинного будівництва,
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Киблярівської сільської ради Ужгородського району, про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом знесення самочинного будівництва, уточнені позовні вимоги задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою за адресою: Ужгородський район, с. Гайдош, 26, шляхом демонтажу самовільно збудованої ним огорожі та не чинити перешкод у майбутньому.

06.02.2016 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про прийняття додаткового судового рішення у справі щодо судових витрат.

В даній заяві представник ОСОБА_1 посилається на те, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, хоча зазначено про задоволення позовної заяви.

Під час звернення до суду, позивачем було понесені такі витрати: судовий збір за подання позовної заяви на суму 243,60 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, комісія банку при оплаті судового збору 7 грн., витрати на юридичні послуги в сумі 7000 грн., комісія банку у сумі 70 грн., за надання висновку земельно-технічної експертизи 280 грн., за встановлення меж земельної ділянки в натурі 1200 грн., а однак в рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 01.09.2015 року питання про розподіл судових витрат не вирішено.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 220 ЦПК України передбачено, що суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою.

В судове засідання сторони не з'явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Киблярівської сільської ради Ужгородського району, про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом знесення самочинного будівництва. У ході судового розгляду справи, представник позивача уточнив позовні вимоги, зазначив, що просить суд зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою за адресою: Ужгородський район, с. Гайдош, 26, шляхом демонтажу самовільно збудованої ним огорожі та не чинити перешкод у майбутньому.

Так, при винесені рішення не було вирішено питання про судові витрати, а саме стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією від 26.05.2014 року, та 7 грн. за розрахунково-касове обслуговування при сплаті судового збору. Крім того, під час розгляду вказаної справи ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.10.2014 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту ОСОБА_3. Витрати за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1. Згідно висновку земельно-технічної експертизи №221 вартість такої становила 2800 гривень.

Згідно розяснень викладених в п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи, станом на день постановлення рішення суду, в матеріалах наявні оригінали квитанцій по сплаті судового збору, та підтвердження оплати за проведення судової експертизи, а що стосується інших витрат, оригінали чи копії квитанцій в матеріалах справи на час постановлення рішення взагалі відсутні, під час розгляду справи позивачем доказів на підтвердження таких понесених судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, суду не надавав, а копії таких були подані лише разом із заявою про винесення додаткового рішення.

Зважаючи на ті обставини, що додаткове рішення не може бути ухвалене на підставі додатково поданих доказів про розмір та склад судових витрат та не допускається подання документів, що підтверджують розмір понесених витрат на допомогу, і їх включення до складу судових витрат після ухвалення рішення, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги частково, лише в частині документально підтвердженої сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., 7 грн. за розрахунково-касове обслуговування при сплаті судового збору та витрати за проведення експертизи покладеної на позивача ОСОБА_1 вартість якої становила 2800 гривень.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., 7 грн. за розрахунково-касове обслуговування при сплаті судового збору та витрати за проведення експертизи покладеної на позивача ОСОБА_1 вартість якої становила 2800 гривень.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5