Справа № 428/1601/17
Провадження №2/428/1155/2017
03 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальна установа «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, -
Сєвєродонецька місцева прокуратура в інтересах держави в особі Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа Комунальна установа «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 10.02.2016 року закінчено досудове розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, під час якого було встановлено, що 08.11.2015 року відповідач в ході конфлікту умисно спричинив тілесні ушкодження середньої тяжкості громадянці ОСОБА_2 Внаслідок отриманих травм потерпіла ОСОБА_2 з 13.11.2015 року по 18.11.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня». Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.02.2016 року кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_1 було закрито у звязку з відмовою потерпілої ОСОБА_2 від обвинувачення. Цивільний позов, заявлений прокурором у кримінальному провадженні в інтересах КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» було залишено без розгляду. Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 КПК України, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь Управління хорони здоровя Сєвєродонецької міської ради в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 за період лікування з 13.11.2015 року по 18.11.2015 року грошові кошти в сумі 2575,30 грн.
У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Прокурор, позивач та третя особа надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач причини неявки суду не повідомив.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.02.2017 року кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, було закрито у звязку з відмовою потерпілої ОСОБА_2 від обвинувачення. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, заявлений потерпілою ОСОБА_2 та цивільний позов заявлений прокурором Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах Комунальної установи "Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину , залишити без розгляду.
Згідно листа КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» № 166 від 08.02.2016 року надана інформація щодо вартості лікування громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в стаціонарному травматологічному відділенні з 13.11.2015 року по 18.11.2015 року 5 ліжко/днів * 485,06 грн. = 2425,30 грн.; харчування в травматологічному відділенні 5 днів * 30 грн. = 150 грн. Разом: 2575,20 грн.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.
Частиною 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Згідно розяснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» вбачається, що у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1 КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства.
Статтею 93-1 КПК України 1960 року передбачалося, що кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому статтею 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 6 частини першої статті 6, статтями 7, 7-2, 8, 9 і 10 цього Кодексу.
Чинний КПК України не містить аналогічної норми, проте аналіз положень глави 9 цього Кодексу дає підстави для висновку про те, що обвинувачений у кримінальному проваджені звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення (ч.2 ст.129 КПК України).
Таким чином, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли потерпілий в порядку п.7 ч.1 ст.284 КПК України відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.
У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналізуючи викладене вбачається, що відповідач 08.11.2015 року умисно заподіяв ОСОБА_2 тілесні ушкодження, внаслідок чого остання проходила лікування в КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» з 13.11.2015 року по 18.11.2015 року, вартість якого склала 2575,30 грн.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 223-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальна установа «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. С. Журавель