Справа № 462/4482/16 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/1903/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 88614,28 грн. заборгованості за кредитним договором № 124/07-МК від 28.12.2007 року з відсотками і основним боргом станом на 28.07.2016 року і 88614,28 грн. пені, а всього 177228,56 грн. Вирішено питання судового збору.

Заочне рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 ОСОБА_3.

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази отримання відповідачами листа-вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів. Крім того, звертає увагу суду на відсутність детального розрахунку заборгованості щодо пені. Вважає, що судом першої інстанції порушено право відповідачів на судовий захист, оскільки справа розглянута у відсутності відповідачів та вони були позбавлені можливості заперечувати позов. Вважає, що судом необґрунтовано стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі, визначеному позивачем, так як такий не підтверджено належними доказами.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов»язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 553,554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судом встановлено, що 28.12.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (після зміни назви 02.09.2009 року - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №124/07-МК, відповідно до якого банком було надано позичальнику грошові кошти в розмірі 155000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% річних з кінцевим терміном повернення до 20.12.2017 року (а.с.17-25).

Пунктами 4.2, 4.3 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється за період з моменту видачі кредитних ресурсів до моменту повернення кредитних ресурсів банку. Нарахування процентів за день видачі кредитних ресурсів здійснюється як за повний день, а за день повернення не здійснюється. Нарахування процентів здійснюється один раз на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку позичальника за період з 01 по останнє число місяця. Позичальник у складі щомісячного платежу за кредитом сплачує щомісяця, у строк до 12 числа кожного місяця, проценти за користування кредитними ресурсами в розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту. У зазначений строк позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами за період часу: з дати надання кредитних ресурсів до дати погашення процентів чи за період часу: з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів, встановленої в цьому договорі.

Згідно п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п.3.2, 3.4., 4.3., 4.6., цього договору, а також будь-яких інших платежів, передбачених цим договором.

Для забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 28.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №01/124/07-МК від 28.12.2007 року (а.с. 27-29). За умовами договору поруки ОСОБА_5 зобов»язувався відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_5 зобов»язань, що виникли з кредитного договору. Згідно п.п.2.1, 2.2 даного договору у випадку невиконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у т.ч. по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 умов кредитного договору належним чином не виконував, порушував терміни повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку, наданого банком, станом на 28.07.2016 року становила: 263500,26 грн., з яких 25540,25 грн. сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту, 51726,64 грн. сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту, 1064 грн. сума строкової заборгованості по відсотках, 10283,39 грн. сума простроченої заборгованості по відсотках та 174885,98 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотках, яку позивач зменшив до розміру заборгованості за кредитним договором, до 88614,28 грн. (а.с. 10-16).

Згідно п. 3.6. кредитного договору у випадку несвоєчасного повернення кредитних ресурсів чи несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними ресурсами, як у випадку настання строку повернення кредитних ресурсів (їх частин) та/або строку сплати процентів, так і у випадку виникнення відповідно до умов цього договору зобов»язання позичальника достроково повернути кредитні ресурси і сплатити проценти, банк має право видати наказ про примусову оплату боргового зобов»язання.

Позивач направляв позичальнику ОСОБА_5 та поручителю ОСОБА_5 вимогу за № 275 від 29.03.2016 року про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, в якій було роз»яснено наслідки неповернення боргу (а.с.38-44), однак така залишена відповідачами без реагування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що банком належним чином виконано умови договору, а позичальником умови кредитного договору щодо строків платежів відповідно до умов договору порушено, у зв»язку з чим підставною є вимога ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про дострокове повернення кредиту, сплату процентів та пені.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Заперечуючи розмір заборгованості за кредитним договором, апелянт покликався на те, що такий розрахунок не відповідає умовам кредитного договору та є невірним, однак не надав суду належних доказів на підтвердження своїх доводів.

Не заслуговують також на увагу і доводи апеляційної скарги щодо розміру пені, стягнутої судом за порушення строків виконання зобов»язання, оскільки така заявлена позивачем в розмірі завданих банку збитків (пені та нарахованих відсотків) та є значно меншою, ніж зазначена у розрахунку заборгованості.

А саме, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором пеня становить 174885,98 грн., позов пред»явлено банком на суму 88614,28 грн., яка і стягнута судом.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_6