Справа №485/1001/16-ц 08.02.2017 08.02.2017
Справа № 485/1001/16-ц
Провадження №22-ц/784/70/17 Головуючий у першій інстанції Квєтка І.А.
Категорія 23 Доповідач апеляційного суду-Бондаренко Т.З.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

8 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої : Бондаренко Т.З.,

суддів: Довжук Т.С., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.

за участю: прокурора Цвікілевич Н.В., представника відповідача - Фролова С.Г., представника Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області - Корсакової І.С., представника Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Куйбишевське»-Соловйової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2016 року за позовом

Баштанської місцевої прокуратури в інтересах держави до Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_5, Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Куйбишевське», третя особа Фермерське господарство «Куйбишевське», про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення,

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року Баштанська місцева прокуратура в інтересах держави звернулась до суду з позовом до Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі -Снігурівська райдержадміністрація), ОСОБА_5, Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Куйбишевське» про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення.

Позивач зазначав, що розпорядженням Снігурівської райдержадміністрації № 544-р від 26 жовтня 2012 року надано ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності для створення та ведення фермерського господарства в межах території Куйбишевської сільської ради Снігурівського району. Розпорядженням Снігурівської рацдержадміністрації №706-р від 25 грудня 2012 року такий проект землеустрою був затверджений та ОСОБА_5 передано в довгострокову оренду терміном на 25 років земельні ділянки загальною площею 439,6032 га, у т.ч. 333,075 га ріллі (з них 238,8675 га не витребувані паї) та 105,5282 га пасовищ. На підставі цього розпорядження між Снігурівською райдержадміністрацією та ОСОБА_5 27 грудня 2012 року укладено договір оренди земельної ділянки.

29 грудня 2012 року ОСОБА_5 передав всі земельні ділянки в суборенду строком на 25 років ПОСП «Куйбишевське», керівником якого він був на той час.

29 грудня 2015 року до договору оренди внесено зміни, відповідно до яких виключено з об'єкту оренди земельні ділянки (не витребувані паї) загальною площею 10,0968 га.

Посилаючись на порушення вимог закону при наданні вказаних земельних ділянок в оренду, через те, що ОСОБА_5 не утворив фермерське господарство, дійсність його намірів та матеріальних можливостей щодо використання вказаних земель шляхом здійснення фермерської діяльності не перевірено, що призвело до порушення вимог закону щодо проведення процедури публічних торгів, а також на те, що земля виділена не єдиним масивом та без проведення державної експертизи землевпорядної документації, чим порушені права держави, прокурор просив визнати незаконними та скасувати розпорядження Снігурівської райдержадміністрації, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, витребувати в ПОСП «Куйбишевське» на користь держави спірні земельні ділянки.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2016 року позовну заяву прокуратури задоволено. Визнано незаконним та скасувано розпорядження Снігурівської райдержадміністрації від 26.10.2012 № 544-р „Про надання громадянину України ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду для створення та ведення фермерського господарства в межах території Куйбишевської сільської ради", розпорядження Снігурівської райдержадміністрації від 25.12.2012 №706-р „Про надання земельної ділянки громадянину України ОСОБА_5 в довгострокову оренду для створення та ведення фермерського господарства в межах території Куйбишевської сільської ради".

Визнано недійсним договір оренди землі від 27 грудня 2012 року, укладений між Снігурівською райдержадміністрацією та громадянином ОСОБА_5. Зобов'язано ПОСП «Куйбишевське» повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 200,7357 га з нормативною грошовою оцінкою 3 257 085, 42 грн., розташованих в межах території Куйбишевської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області та в розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації земельні ділянки сільськогосподарського призначення (невитребувані паї) загальною площею 227,43 га нормативною грошовою оцінкою 7 936 559, 67 грн., розташованих в межах території Куйбишевської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що судом неповно враховано обставини спору, не вірно застосовано норми матеріального права, тому просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Прокурор в наданих запереченнях на апеляційну скаргу, посилався на безпідставність доводів апеляційної скарги та зазначав про законність судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які зявились в судове засідання дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Розпорядження землями державної власності, згідно ст. 17 Земельного кодексу України ( в редакції станом на час укладення договору) віднесено до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України «Про фермерське господарство».

Згідно ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Статтею 8 Закону України «Про фермерське господарство», встановлено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, 22 жовтня 2012 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до голови Снігурівської райдержадміністрації про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 486,28 га із яких 149, 23 га невитребувані паї, 142, 8 га пасовища, із земель державної власності в довгострокову оренду для ведення фермерського господарства в межах території Куйбишевської сільської ради (а.с. 38). До вказаної заяви, по між іншим було додано погодження Куйбишевської сільської ради на оренду вказаних земель (т.1а.с. 39, 40).

На підставі даної заяви з відповідними додатками було прийнято розпорядженням Снігурівської райдержадміністрації від 26 жовтня 2012 року №544-р про надання ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду для створення та ведення фермерського господарства в межах території Куйбишевської сільської ради орієнтовною площею 343,48 га ріллі (із них 149,23 га - невитребувані паї) та 142,8 га пасовищ із земель сільськогосподарського призначення державної власності (т.1 а.с.32).

Іншим розпорядженням Снігурівської райдержадміністрації № 706-р від 25 грудня 2012 року такий проект землеустрою затверджений та передано ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 334,075 га ріллі (із них-238,8675 га не витребувані паї) та 105,5282 га пасовищ в оренду строком на 25 років (т.1 а.с.31).

На виконання зазначених розпоряджень 27 грудня 2012 року між Снігурівською РДА та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі, який 29 грудня 2012 року зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.17-19).

За актом приймання - передачі від 29 грудня 2012 року ОСОБА_5 отримав земельні ділянки у визначеній загальній площі із зазначенням кадастрового номеру кожної ділянки (т.1 а.с.19 зв.).

В цей же день, 29 грудня 2012 року, всі вказані земельні ділянки, ОСОБА_5 передав в суборенду ПОСП «Куйбишевське» строком на 25 років на підставі відповідного договору (т.1 а.с.22-30).

Оскільки, 29 грудня 2016 року до договору оренди землі від 27 грудня 2015 року було внесено зміни, відповідно до яких виключено з обєкту оренди земельні ділянки загальною площею 10,0968 га. (т.1 а.с.97).

Таким чином, на даний час у ОСОБА_5 перебувають земельні ділянки загальною площею 429,5064 га, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 НОМЕР_10 НОМЕР_11 НОМЕР_12 НОМЕР_13 НОМЕР_14 НОМЕР_15 НОМЕР_16 НОМЕР_17 НОМЕР_20 НОМЕР_21 НОМЕР_22 НОМЕР_18 НОМЕР_19 НОМЕР_23 НОМЕР_24 НОМЕР_25 НОМЕР_26 НОМЕР_27 НОМЕР_28 НОМЕР_29 НОМЕР_30 НОМЕР_31 НОМЕР_32 НОМЕР_33 НОМЕР_34 НОМЕР_35 НОМЕР_36 НОМЕР_37 НОМЕР_38 НОМЕР_39 НОМЕР_40 НОМЕР_41 НОМЕР_42 НОМЕР_43 НОМЕР_44 НОМЕР_45 НОМЕР_46, НОМЕР_47 НОМЕР_48 НОМЕР_49 НОМЕР_50 НОМЕР_51 НОМЕР_52 НОМЕР_53 НОМЕР_54 НОМЕР_55 НОМЕР_56 НОМЕР_57 НОМЕР_58 НОМЕР_59 НОМЕР_60 НОМЕР_61 НОМЕР_62 НОМЕР_63 НОМЕР_64 НОМЕР_65 НОМЕР_66 НОМЕР_67 НОМЕР_68 НОМЕР_69 НОМЕР_70 НОМЕР_71 НОМЕР_72 НОМЕР_73 НОМЕР_74 НОМЕР_75 НОМЕР_76 НОМЕР_77 НОМЕР_78 НОМЕР_79 НОМЕР_80 НОМЕР_81 НОМЕР_82 НОМЕР_83 НОМЕР_84, нормативна грошова оцінка яких складає 11 193 645,09 грн. (т.1 а.с.96, 112-114).

За вказаних обставин, земельні ділянки отримані ОСОБА_5

в спеціальному (спрощеному) порядку, який законодавцем запроваджений лише для отримання земельної ділянки з метою використання її в процесі діяльності фермерського господарства. Однак, останній не утворюючи фермерського господарства, в день отримання земельної ділянки за договором оренди передав її в суборенду на весь період оренди, тобто 25 років. Таким чином, і в майбутньому, на протязі всього терміну оренди, відповівдач не мав наміру здійснювати фермерську діяльність.

Як передбачено абзацами 1, 2 частини першої статті 7 ЗаконуУкраїни «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Отже, спеціальний Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства , які відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зокрема в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розмір земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Також, до заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Проте, наведена заява ОСОБА_5 до голови райдержадміністрації Снігурівського району про надання земельної ділянки складається тільки з прохальної частини та не містить будь якого обґрунтування такого звернення (т.1 а.с. 38). Лише, відповідно до вимог наведеного закону, до заяви було додано диплом та свідоцтва про освіту здобуду у Луганському сільськогосподарському інституті за спеціальністю «механізація сільського господарства» та посвідчення тракториста-машиніста (т.1 а.с. 44-45).

Таким чином заява ОСОБА_5 про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства не містить сукупності передбачених частиною першою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» відомостей та обставин.

В той же час Державна адміністрація Снігурівського району, як орган державної виконавчої влади, не звернула на вказані обставини уваги, не вжили заходів щодо з'ясування обставин, які б давали підстави для надання відповідачу земельної ділянки вказаного розміру, а саме наявності у ОСОБА_5 достатніх трудових та матеріальних ресурсів.

Так ні вказаний орган державної влади ні Куйбишевська сільська рада, як орган місцевого самоврядування, яка погодила надання частини земель в межах території сільської ради, не пересвідчилися в дійсном волевиявленні заявника, наявності в нього реальних намірів створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку.

Натомість, нездійснення належної перевірки органом державної влади, формальний підхід до вирішення заяви ОСОБА_5 створило передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами, а саме ПОСП «Куйбишевське», в користування та забезпечення своєї підприємницької діяльності земель державної та комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів, внаслідок чого не забезпечено застосування ринкових ставок орендної плати за землю, що завдало істотної шкоди інтересам держави.

Крім цього, відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Єдиний земельний масив можуть становити земельні ділянки, які розташовані на території однієї і тієї ж сільської ради, але мають бути сукупністю суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок, які територіально становлять одне ціле.

Однак, в порушення вимог вказаної норми, відповідно до проекту землеустрою (план -схема земельних ділянок, ситуаційний план), та як вбачається з договору оренди від 27 грудня 2012 року ОСОБА_5 було надано у користування 84 окремі земельні ділянки , які не утворюють в своїй сукупності єдиний масив та знаходяться одна від одної на значній відстані.

Також, в порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковій державній експертизі.

Відповідно до висновку державної експертизи від 21 грудня 2012 року за № 115 9/19 землевпорядна документація по спірним земельним ділянкам визнана такою, що не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України та повернута на доопрацювання ( т.1 а.с. 48). Так, з коректурного аркуша про усунення зауважень, викладених у висновку державної експертизи до землевпорядної документації, міститься формальне посилання на усунення недоліків, проте експертний висновок після повернення з доопрацювання не складався та підпису особи, яка склала вказаний експертний висновок, а саме начальника відділу державної експертизи та ліцензування ОСОБА_6 на зазначеному коректурному аркуші не міститься (т.1 а.с. 49).

Відповідно до положень ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земель ні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі і, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Аналогічні способи захисту також передбачені і ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

За вказаних обставин, районний суд повно та всебічно дослідив обставини справи, доказам, які надали сторони надав належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорювані розпорядження Снігурівської райдержадміністрації від 26 жовтня 2012 року та 25 грудня 2012 року про надання дозволу на розробку землеустрою та про надання земельних ділянок в довгострокову оренду ОСОБА_5 не відповідають вимогам наведеного земельного законодавства, в зв'язку з чим є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. А відповідно і позовні вимоги, як похідні, про визнання договору оренди землі від 27 грудня 2012 року, укладений між Снігурівською райдержадміністрацією та відповідачем ОСОБА_5 є обгрунтованими, а вказаний договір- недійсний, як такий, що укладений на підставі незаконних розпоряджень органу державної влади.

Вказані висновки суду відповідають правовим позиціям ВСУ від 18 травня 2016 року у справі за № 6-248 цс 16, про що вірно вказав районний суд.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

В судовому засіданні встановлено, що спірні земельні ділянки на даний час перебувають у володінні та користуванні ПОСП «Куйбишевське», як у орендатора.

Пунктом 8 вказаного договору суборенди визначено, що він припиняє чинність у разі припинення договору оренди.

За вказаних обставин, районний суд вірно вказав про те, що правові підстави подальшого перебування спірних земельних ділянок у відповідача ПОСП «Куйбишевське» відсутні.

Згідно з частинами першою та другою ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Виходячи зі змісту вказаної норми можно виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання. Підставою виникнення кондиційних зобов'язань є, в тому числі і, з дій як сторін зобов'язання. Також, в даних зобов'язаннях немає правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи в супереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Так за змістом ст. 1212 ЦК України необхідним є встановлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження) , а й станом на час розгляду спору.

За такого, пред'явлення кондиційної вимоги є належним самостійним способом захисту порушеного права власності , якщо: 1) річ, є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення вказаної речи від особи, з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Враховуючі наведені положення закону, районний суд дійшов вірного висновку, що порушені інтереси держави в сфері земельних відносин, як власника спірних земельних ділянок, підлягають судовому захисту шляхом задоволення кондиційного позову до фактичного володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України, та повернення спірних земельних ділянок, з урахуванням їх нормативної грошової оцінки та коефіцієнту індексації станом на 1 січня 2016 року за належністю.

На підтвердження правильності своїх висновків, районний суд вірно послався на Постанова ВСУ у справі № 6-3090 цс15 від 02 березня 2016року.

Із змісту позовної заяви вбачається, що перший заступник керівника Баштанської місцевої прокуратури, звернувся до суду з даною позовною заявою в інтересах держави, самостійно визначивши в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтував необхідність їх захисту, як то передбачено ст. 45 ЦПК України. Як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, прокурор зазначив Головне управління Держгеокадастру, який наділений повноваженнями щодо розпорядження спірними земельними ділянками.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Правилом, встановленим у ч. 1 ст. 261 ЦК України, передбачено що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Матеріалами справи підтверджено, що про наявні порушення при розпорядженні земельними ділянками органу державної влади, а саме, Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області, як і прокурору , стало відомо лише у січні 2016 року під час вивчення органами прокуратури стану законності при наданні земель для ведення фермерського господарства, яке проводилось на виконання доручення прокуратури області (т. 1 а.с. 50- 53, 58, 61, 64-66 та інші, т. 2 а.с. 161-163).

Таким чином, вирішуючи питання, щодо застосування позовної давності, районний суд обґрунтовано зазначив про те, що встановлена законом позовна давність не порушена.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що є незрозумілим, які конкретно права держави порушено, не заслуговують на увагу. Так, відповідно до положень ст. 14 Конституції України та ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Незаконне надання позивачу в оренду земельних ділянок порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів, не сприяє досягненню цілей, передбачених законом України «Про фермерське господарство» щодо створення умов для реалізації ініціативи громадян в сфері виробництва товарної сільськогосподарської продукції. Також, надання в поза конкурсному порядку спірних земельних ділянок ПОСП «Куйбишевське», не забезпечило застосування ринкових ставок орендної плати за землю, що завдає істотної шкоди державі.

Також є безпідставними посилання апелянта на недоведеність відсутності у відповідача технічних та фінансових можливостей обробітку землі та відсутності намірів щодо створення фермерського господарства. Так, відповідачем під час відповідного звернення до Снігурівської райдержадміністрації не було надано підтверджень наявності власних чи кредитних грошей, а також достатніх власних чи оренданованих (найманих) технічних засобів. Посилання відповідача на лист ТОВ «Колос» від 28 вересня 2012 року про гарантію надання позики в розмірі 2000000 грн. та надання спеціалізованої техніки для обробки землі, не заслуговує на увагу, оскільки цей лист не підтверджує факт позики, а лише вказує на таку можливість, в зв'язку з чим вказана обставина не має юридичного значення. Саме це і підтверджується наступним листом ТОВ «Колос» від 28 грудня 2012 року, в якому зазначається, що можливість надання обіцяної позики у товариства відсутня (т. 2 а.с. 42, 43).

Не має значення посилання апелянта на те, що укладення договору суборенди не є порушенням закону, оскільки підставою позову є незаконність передачі землі в оренду, а факт передачі цієї землі в суборенду є тому підтвердженням.

В апеляційній скарзі, також містяться посилання на те, що ОСОБА_5 створив фермерське господарство у березні 2016 року, а оскільки законом не встановлено строк його утворення, то суд дійшов не вірного висновку про відсутність таких намірів у нього при отриманні землі. Проте, вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що факт передачі ОСОБА_5 спірних земельних ділянок в суборенду ПОСП «Куйбишевське» не тимчасово (до створення фермерського господарства чи настання іншої події), а саме на 25 років тобто на весь період оренди, вказує на відсутність намірів в цей час утворити фермерське господарство. Створення фермерського господарства через чотири роки може бути підставою для виникнення інших правовідносин, в тому числі і аналогічних спірним відповідно до вимог закону.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності порушень вимог ч. 7ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» , також підлягають відхиленню, оскільки вони ґрунтуються на суб'єктивному сприйнятті змісту закону, яке не відповідає його суті.

Аргументи наведені в апеляційній скарзі щодо усунення зауважень визначених в державній експертизі землевпорядної документації, відхилені з мотивів вказаних в тексті даного судового рішення.

Неможна погодитись і з аргументами апелянта стосовно пропуску позовної давності, через те, що прокуратурі було відомо про оспорювані розпорядження Снігурівської райдержадміністрації в 2012- 2013 роках. Так обізнаність в наявності розпорядження та, власне, сам по собі зміст розпорядження, не свідчить про факт порушення прав власника землі, оскільки лише в наслідок надання правової оцінки, здійсненої в ході відповідної перевірки, обставинам та документам, на підставі яких прийнято спірні розпорядження призводить до виявлення факту порушення.

Щодо порушення, на думку апелянта, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, районний суд вірно зазначив, що ст. 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом добросовісно набула майно у власність, а для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Враховуючи, що відповідачі мали можливість усвідомити незаконність вибуття спірної земельної ділянки з володіння держави, то втручання в право відповідачів володіння майном, яким є спірні земельні ділянки, є правомірним та таким, що відповідає справедливому балансу інтересів сторін. При цьому, суд вірно послався на правовий висновок ВСУ у справі №6-137цс16 від 29.06.2016р.

Щодо вірного обрання прокурором способу захисту порушеного права держави в частині повернення земельної ділянки аргументи наведені в тексті даного судового рішення з посиланням на правовий висновок ВСУ, тому і данні доводи апеляційної скарги слід відхилити.

Зазначення в апеляційній скарзі на невірне стягнення з відповідачів судового збору в солідарному порядку, не відповідає змісту оскаржуваного рішення, оскільки судовий збір, враховуючи взаємопов'язаність заявлених прокурором вимог, розподілено в рівних частках, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України та в розмірі відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржувсчаного рішення, в межах доводів апеляційної скарги, як того вимагає 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 303, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Бондаренко Т.З.

Довжук Т.С.

Крамаренко Т.В.