Справа № 591/1140/17
Провадження № 2/591/1266/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Гребенькової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від спільного життя вони мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та знаходяться на Ії утриманні. Відповідач не надає систематично допомогу на утримання дитини, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходу відповідача.

Представник відповідача в судовому засідання позов визнав частково, пояснив що відповідач згоден сплачувати аліменти, але вважає що аліменти мають бути визначені в розміри 1/6 частини заробітку відповідача, оскільки у відповідача є інші утриманці, зокрема дві інші неповнолітні дитини.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітня дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та представника відповідача в судовому засіданні. Крім того, вони підтверджуються копіями свідоцтва про народження дитини, копією рішення суду про розірвання шлюбу.

Позивач бажає отримувати аліменти на утримання дитину та вимагає визначення їх розміру у частці від доходу відповідача.

Відповідач не подавав клопотання про визначення аліментів в твердій грошовій сумі.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ст.191 СК України).

Судом встановлено, що відповідач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (матірю якого є позивач), сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (на утримання якого стягнуті аліменти за рішенням суду від 23 серпня 2002 року) та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, якій за поясненнями представника відповідача мешкає разом з відповідачем.

Посилання позивача на стан здоровя дитини та значні витрати на її лікування не можуть бути взяті судом до уваги при визначенні розміру аліментів, оскільки дані витрати є додатковими витратами повязаними з лікуванням дитини, а отже позивач не позбавлена можливості звенутися до суду з позовом в порядку визначеному законом для вирішення питання про покладення на відповідача обовязку брати участі в додаткових витратах, в разі коли відповідач у добровільному порядку не бажає брати участі у цих витратах.

Суд вважає , що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, та зважаючи на кількість неповнолітніх дітей, яких має за законом утримувати відповідач, розмір аліментів на користь позивача слід визначити в розмірі 1/6 частини доходу відповідача.

При цьому суд зазначає, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У звязку з чим, позивач не позбавлена можливості в разі настання обставин визначених СК України звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані частково та вважає що з відповідача необхідно щомісячно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволенні позову в іншій частині належить відмовити за необґрунтованістю.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. за розгляд судом вимог про стягнення аліментів, від сплати якого за законом звільнено позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частини доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з 06 березня 2017 року.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя