Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 квітня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі КП «Київпастранс»), третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до районного суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 88 885 грн. 70 коп. та витрати за проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1400 грн. Позов мотивований тим, що 20.07.2016 р. о 19.00 год. по вул. Кирилівська, 102 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Kangoo» (д.н.з. НОМЕР_1), під керуванням ОСОБА_3 та трамваю НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10.08.2016 р. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті протиправних дій працівника відповідача позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo», заподіяно матеріальний збиток в розмірі 88 885 грн. 70 коп., який встановлений звітом № 29/07-ТЗ від 02.08.2016 року. Також, позивачем було додатково понесені витрати, пов'язані з оплатою автотоварознавчого дослідження, що становить 1400 грн.

Представником позивача до початку судового засідання подана заява, в якій представник позивача зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з»явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 20.07.2016 р. о 19.00 год. по вул. Кирилівська, 102 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Kangoo» (д.н.з. НОМЕР_1), під керуванням ОСОБА_3 та трамваю НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги пункту 12.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України.

Позивач є власником автомобіля марки «Renault Kangoo» (д.н.з. НОМЕР_1), який був пошкоджений у зазначеному вище ДТП.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21.10.2016 р. ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів ( а.с. 11).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2016 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 21.10.2016 р. ( а.с. 13).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, факт завдання матеріальної шкоди позивачу водієм трамваю НОМЕР_3 є встановленим і доказуванню не підлягає.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ДТП, внаслідок якого 20.07.2016 р. пошкоджено автомобіль позивача, сталася під час перебування водієм ОСОБА_2 у трудових відносинах з відповідачем та виконання нею своїх службових обов'язків.

Частиною 2 статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно роз'яснень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідальність юридичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з даною організацією в трудових відносинах і шкоду заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, тимчасовим, сезонним, за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що КП «Київпастранс» є особою відповідальною за заподіяну позивачу матеріальну шкоду.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому в зазначеній статті конкретизується перелік збитків, які мають бути обов'язково відшкодовані виною особою у разі їх завдання, а саме: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до звіту про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 02.08.2016 р. № 29/07-ТЗ, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Renault Kangoo» (д.н.з. НОМЕР_1), становить 88 885 грн. 70 коп. ( а.с. 13-17).

Приписами ч. 1 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

На спростування доводів сторони позивача стороною відповідача не надано іншого документа на підтвердження розміру матеріальної шкоди в зв'язку з пошкодженням автомобіля «Renault Kangoo» (д.н.з. НОМЕР_1).

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що в результаті пошкодження власності позивача, що сталося внаслідок ДТП, яка мала місце 20.07.2016 р., позивачу заподіяна матеріальна шкода в розмірі 88 885 грн. 70 коп.

Також, позивачем оплачена вартість проведеного автотоварознавчого дослідження її пошкодженого автомобіля в розмірі 1400 грн., що підтверджено наданою квитанцією від 29.07.2016 р., тому вказана сума також підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимогу зазначеної норми цивільно-процесуального Закону, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 902 грн. 86 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 22, 1166, 1172 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-59, 60, 88, 208-210, 212, 213, 214-215, 218, 224, 228, 233 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) суму матеріальної шкоди в розмірі 88 885 грн. 70 коп. (вісімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять гривень сімдесят копійок), вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1400 грн. (одна тисяча чотириста гривень 00 коп.), а всього - 90 285 грн. 70 коп. (дев'яносто тисяч двісті вісімдесят п'ять гривень сімдесят копійок).

Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 902 грн. 86 коп. (дев'ятсот дві гривні 86 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова