Справа № 333/3803/16-ц
Провадження № 2/131/17
06 лютого 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі :
головуючого судді: Наумової І.Й.
при секретарі: Кунець В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк» - далі по тексту), звернувся в суд з даним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Представник позивача ОСОБА_10 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обємі.
Відповідачі судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Судом були направлені судові повістки на адресу відповідачів, за яким останні зареєстрована та фактично мешкають, на адресу суду повернувся конверт з причини «за закінченням терміну зберігання», згідно відмітки листоноші, адресатам було залишено повідомлення про необхідність зявитися для отримання кореспонденції, але з невідомих суду причин, відповідачі не зявились за її отриманням. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів, та на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача та представника третьої особи, ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити в повному обсязі, оскільки вважає, що під час укладення спірного договору дарування були дотримані всі вимоги законодавства, частка майна, що дарувалась не перебувала під обтяженням та належала відповідачам на праві спільної часткової власності, тому підстави для задоволення даного позову відсутні.
Суд, вислухав пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини та правовідносини.
Згідно частини третьої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
27.06.2008 р. рішенням Постійно діючого третейського суду при Товарній Біржі «Південно-Європейська Біржа Нерухомості» позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8 задоволені та ухвалено про:
- припиненняправо спільної часткової власності ОСОБА_1 на 3/17 часток, ОСОБА_2 на 1/5 частку домоволодіння № 6 по вулиці Васильєва з місті Запоріжжі, що разом складає 32/85 часток домоволодіння, зобовязання ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстрацію права власності на ці частки.
- визнання права спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на 1/2 частину та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на ? частину квартири № 2 літ. Б по вул. Васильєва-6 міста Запоріжжя, яка складається з коридору 2-1 площею 8,3 кв.м., туалету 2-2 площею 1,2 кв.м., ванної 2-3 площею 2,8 кв.м., прихожої 2-4 площею 13,6 кв.м., кімнати 2.5 площею 7,1 кв.м., кімнати 2-6 площею 12,3 кв.м., кухні 2-7 площею 9,2 кв.м..кімнати 2-8 площею 7,2 кв.м., кімнати 2-9 площею 12,4 кв.м., кухні 2-10 площею 13,9 кв.м., коридору 2-11 площею 5,2 кв.м., коридору 2-12 площею 2,5 кв.м., кухні 2-13 площею 6,1 кв.м., санвузла 2-14 площею 2,3 кв.м., загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею площею 39,0 кв.м., допоміжною площею 65,1 кв.м., та господарські будівлі: сарай літ. В., сарай літ. В3, замощення І, замощення II, навіс літ. Л, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Васильєва-6.
- зобовязання ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на 1/2 частину та ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири № 2 літ. Б по вул. Васильєва-6 міста Запоріжжя.
З даного рішення вбачається, що до його винесення, ОСОБА_1 був власником 3/17 часток домоволодіння № 6 по вулиці Васильєва в місті Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Шостою Запорізькою держконторою 12.09.1990 р. №2-3955, а ОСОБА_2 власницею 1/5 частки домоволодіння № 6 по вулиці Васильєва в місті Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Шостою Запорізькою держконторою 24.04.2000 р. №3-863, що разом становить 32/85 частин домоволодіння №6 по вулиці Васильєва в місті Запоріжжі.
10.02.2010 р. ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Товарній Біржі Південно-Європейська Біржа Нерухомості було скасоване вищезазначене рішення Постійно діючого третейського суду при Товарній Біржі «Південно-Європейська Біржа Нерухомості» від 27.06.2008 р.
04 березня 2011 р. рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» задоволенні, даним рішенням ухвалено про:
- скасування запису до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за ОСОБА_1, ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири №2 літ. Б по вул. Васильєва-6 в м. Запоріжжі кожному.
13.05.2011 року був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1232, яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подарували ОСОБА_3 32/85 часток домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя, вул. Васильєва, б. 6. Як вбачається з даного договору, подароване майно - 32/85 часток вищевказаного домоволодіння складається з: 1/5 частки, яка належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Шостою Запорізькою держконторою 24.04.2000 р. №3-863 та 3/17 часток домоволодіння № 6 по вулиці Васильєва в місті Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Шостою Запорізькою держконторою 12.09.1990 р. №2-3955. З копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №29568770 від 06.04.2011 р., який наявний в матеріалах нотаріальної справи оспорюваного договору дарування, вбачається, що житлова площа житлового будинку літ. А та літ. Б за адресою: м. Запоріжжя, вул. Васильєва, 6, змінилась за рахунок уточнення площ, за матеріалами технічної інвентаризації від 01.04.2011 р. фактична житлова площа житлового будинку літ. А складає 71,6 кв.м., житлового будинку літ. Б 71,6 кв.м
31 березня 2015 року рішенням апеляційного суду Запорізької області апеляційну скаргу ПАТ КБ ПриватБанк задоволено, вищевказане рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2011 року скасоване, ухвалено нове рішення нового змісту «..в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Орендного підприємства «Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації» про скасування державної реєстрації відмовлено..».
17.09.2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя скасовано вищезазначену ухвалу Постійно діючого Третейського суду при Товарній Біржі Південно - Європейська Біржа Нерухомості від 10.02.2010 року у справі №016/08 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності.
05 квітня 2016 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було задоволено: здійснено поворот виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2011 року, а саме відновлено право власності за ОСОБА_1, ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири №2літ. Б по вул. Васильєва, буд 6 в м. Запоріжжі кожному; надано право ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєструвати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - право власності на квартиру №2 літ. Б по вул. Васильєва, буд 6 в м. Запоріжжі за ОСОБА_1 на 1/2 частину та ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири.
Положення статті 204 ЦК встановлюють презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Пленум Верховного Суду України у свої постанові від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що «правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом».
Відповідно до п.4 даної постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Зі змісту частини першої статті 215 ЦК випливає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки.
Таким чином суд приходить до висновку, що є підстави для визнання спірного договору дарування недійсним.
Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Пленум Верховного Суду України у свої постанові від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як
однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся із застосуванням наслідків недійсності оспорюваного правочину, як заінтересована особа, права та законні інтереси якої порушено вчиненням спірного договору дарування.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 60, 212 215, 224-228 ЦПК України, суд ,-
ВИРІШИВ:
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задовольнити.
Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис:
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й. Наумова