АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/7360/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/396/К/17 ОСОБА_1
Категорія -59 (І) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря: Гладиш К.І.,

за участі: боржника ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2016 року по справі за поданням державного виконавця Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2016 рокузадоволено подання державного виконавця Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі представник боржника ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції, з постановленням нової про відмову в задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до будинку 130 по вул. Свердловій в м. Кривому Розі, посилаючись на те, що в зазначеному будинку він не проживає вже 10 років, а був лише зареєстрований, крім того, в даний час він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживає в даний час. Крім того, задоволенням подання державного виконавця про проникнення до житла порушено права інших осіб, що зареєстровані про проживають у домоволодінні, а саме ОСОБА_4 і ОСОБА_5

В запереченнях на апеляційну скаргу державний виконавець Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Згідно п. 15 ч. 3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

В той же час, статтею 30 Конституції України та статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належить боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Приписами п. 9 ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення мотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

У рішенні Європейського суду «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року визначено що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Судом встановлено, що 15.07.2016 р. державним виконавцем Центрально-Міського відділу ДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51662829, надано ОСОБА_2 семиденний строк для добровільного виконання рішення, копія постанови була направлена боржнику 15.07.2016 р. а.с.109,111-114.

17.08.2016 р. та 05.09.2016 р. державним виконавцем було здійснено вихід за адресою ОСОБА_2: м. Кривий Ріг, вул. Свердлова буд.130, однак йому не вдалось здійснити виконавчі дії, оскільки двері ніхто не відчинив, що підтверджується актом державного виконавця від 17.08.2016 р. а.с.137.

Задовольняючи подання державного виконавця про надання дозволу на примусове входження до помешкання боржника ОСОБА_2, за адресою м. Кривий Ріг, вул. Свердлова буд.130, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 210, 212 ЦПК України без надання оцінки усіх доказів, що маються у матеріалах справи.

Як зазначено у постановах державного виконавця Савицький Є.В. мешкає за адресою м. Кривий Ріг, вул. Свердлова буд.130(а.с.128,129)

За копією паспорта ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.142), на що ОСОБА_2 звертав увагу суду першої інстанції.

В ухвалі суду від 01 грудня 2016 року, якою було задоволено державного виконавця Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свердлова буд.130, не має обґрунтування фактів про те ОСОБА_6 зареєстрований саме за цією, судом не зясовувалося чи здійснювалися заходи по виконання рішення суду за місцем реєстрації боржника, не досліджувалося і не має обґрунтування мотивів не прийняття заяви ОСОБА_2 що була надана суду першої інстанції (а.с.141).

Оскільки ухвала суду Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2016 року,всупереч вимогам ст. 210, 212 ЦПК України, без надання оцінки усіх доказів, що містяться у справі, не містить в собі жодного обґрунтування суттєвих обставин справи щодо місця виконання судового рішення, та необхідності примусового дозволу для входження у приміщення, колегія судів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення подання державного виконавця.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що при постановленні ухвали про задоволення подання державного виконавця було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання, а тому оскаржувана ухвала за правилами п.3 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312 ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2016 року скасувати, передати питання щодо подання державного виконавця Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: