Справа № 297/2305/16-ц
07 лютого 2017 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з ініціативи апеляційного суду Закарпатської області щодо ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 Саніслава Івановича до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,
ОСОБА_1 Саніслав Іванович звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.
Рішенням Берегівського районного суду від 11.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, з 04 червня 2016 року визнано недійсним договір фінансового лізингу № 004405 від 04.06.2016 року, укладений між ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» і ОСОБА_1, та стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором фінансового лізингу грошові кошти в розмірі 25000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29.12.2016 року вказану цивільну справу повернуто до Берегівського районного суду для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання розподілу судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» в судове засідання також не зявився, про день, час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін під час ухвалення додаткового рішення не є обовязковою.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В судовому засіданні встановлено, що в мотивувальній частині рішення Берегівського районного суду від 11.11.2016 року зазначено, що з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» слід стягнути в користь держави судовий збір за вимогу немайнового характеру та за вимогу майнового характеру. Однак в резолютивній частині даного рішення не зазначено про розподіл судових витрат.

Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», з ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» слід стягнути в користь держави судовий збір, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», за вимогу немайнового характеру про визнання недійсним договору в розмірі 551, 20 гривень та за вимогу майнового характеру про стягнення коштів відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», що становить 551, 20 гривень.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, в резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, розподіл судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає ухвалити додаткове рішення по справі, вирішивши питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 88, 215, 220, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» (код за ) в користь держави судовий збір в розмірі 1102 (одна тисяча сто два) гривні 40 копійок.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_2.