УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє у власних інтересах, а також в інтересах ОСОБА_7 до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа - ОСОБА_8, про встановлення статусу житлового приміщення та визнання незаконним рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року позивачі звернулися до суду з указаним позовом, який уточнили в процесі розгляду справи, та остаточно просили встановити статус житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 з моменту їхнього вселення у цю квартиру, та визнати незаконним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 17 від 11 січня 2012 року про вселення ОСОБА_8 із сім'єю у цю ж квартиру.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із указаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою судді апеляційного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ч. 2 ст. 295 ЦПК України, та надано йому п'ятиденний строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді апеляційного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених ст. ст. 121, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її заявнику, суддя апеляційного суду виходив з того, що заявник у наданий йому строк не усунув недоліків апеляційної скарги, які зазначені в ухвалі від 10 червня 2016 року.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суддею апеляційного суду установлено, що подана апеляційна скарга не відповідала вимогам ч. 2 ст. 295 ЦПК України, а тому ухвалою від 10 червня 2016 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано п'ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків, проте які саме недоліки необхідно було усунути заявнику конкретизовано не було.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо повернення заяви (апеляційної скарги) застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону, повернення заяви (апеляційної скарги) з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ухвали від 10 червня 2016 року заявник направив до суду доповнення до апеляційної скарги, отже від виконання її вимог ОСОБА_3 не ухилявся, а тому посилання судді апеляційного суду на те, що він не виконав вимоги ухвали, є передчасними.

Крім того, відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в установленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, враховуючи норми ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Стаття 119 ЦПК України передбачає вичерпний перелік вимог щодо форми та змісту позовної заяви і лише у межах цих вимог суд повинен вирішувати питання про наявність чи відсутність недоліків.

Суд зобов'язаний розглядати справу в межах заявлених позовних вимог і відмова у прийнятті позову через необґрунтованість позовної заяви, а відтак і через необґрунтованість апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за результатами розгляду такого позову, фактично є відмовою в судовому захисті та порушенням вимог ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод щодо доступу до правосуддя.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович