АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/554/17 Справа № 183/1913/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Єлізаренко І.А., Городничої В.С.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська

на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивачі звернулись до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнили. В обґрунтування уточненого позову посилались на те, що 13 жовтня 2014 року, вхідний від 15 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 звернулась із заявою № 2536 до КЕВ м. Дніпропетровська, щодо передачі в приватну власність квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське, вул. Буркіна, 1/43, яку вони займають на підставі ордера № 162 від 22 листопада 2006 року. 17 лютого 2014 року вона отримала відповідь за № 3077 від 17.10.2014 року, яким їй відмовлено в приватизації вищезазначеної квартири, оскільки військове містечко в смт Гвардійське включене до числа "закритих" і яке не підпадає під приватизацію житлового фонду, яка нею оскаржена у Дніпропетровському окружному адміністративному суді та після чого КЕВ м. Дніпропетровська прийнято рішення № 1806 від 29 квітня 2015 року, № 1779 від 27 квітня 2015 року та № 1182 від 01 квітня 2016 року, якими знову відмовлено у приватизації квартири.

Зазначені рішення відповідача позивачі вважають неправомірним та такими, що не відповідають діючому законодавству України, у звязку з чим, просили визнати незаконними: відповіді Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3077 від 17 жовтня 2014 року, № 1182 від 01 квітня 2016 року, рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 1779 від 27 квітня 2015 року та № 1806 від 29 квітня 2015 року, та зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується ними на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним відповіді та рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3077 від 17 жовтня 2014 року, № 1779 від 27 квітня 2015 року, № 1806 від 29 квітня 2015 року та № 1182 від 01 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в приватизації квартири № 43 в будинку під № 1 на вул. Буркіна в смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області.

Зобовязано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на умовах найму на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_2, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року.

Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_2, відшкодування справленого судового збору у розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ордеру № 162 від 22 листопада 2006 року, виданого Міністерством оборони України Гвардійської КЕЧ району, ОСОБА_2 та членам його родини надане право на вселення в двокімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_2, житловою площею 27,40 м 2 (а.с. 10).

Згідно довідки про склад сімї № 32, виданої 17 березня 2016 року, Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, постійно мешкають і мають право на приватизацію: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська.

У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об'єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно п. 3.2.4 Положення, на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська покладений обов'язок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

У відповідності до ст. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2014 року позивач звернулась до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу їй квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповіддю від 17 жовтня 2014 року №3077 їй було відмовлено у приватизації квартири.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року було визнано протиправною бездіяльність начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як4а виразилась у не розгляді по суті заяви ОСОБА_5 за вхідним № 2536 від 15.10.2014 року та зобов»язано відповідача розглянути та прийняти рішення по суті заяви про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_3 в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

За наслідками розгляду Постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року - рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська за вих.№ 1779 від 27.04.2015 року позивачу було відмовлено у приватизації квартири та повідомлено про відсутність повноважень Начальника КЕВ м.Дніпропетровська щодо оформлення передачі квартири у приватну власність.

Підставами для відмову у приватизації вказаної квартири явилось те, що вказане військове містечко включено до числа закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило.

Також, судом встановлено, що 08 квітня 2015 року позивач зверталась до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу їй квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

За наслідками розгляду заяви позивача від 08 квітня 2015 року Рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська за вих.№ 1806 від 29.04.2015 року позивачу було відмовлено у оформленні передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_3 в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та повідомлено про відсутність повноважень Начальника КЕВ м.Дніпропетровська щодо оформлення передачі квартири у приватну власність.

Підставами для відмову у приватизації вказаної квартири явилось те, що вказане військове містечко включено до числа закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило.

Крім того, позивач зверталась із зазначеного питання до відповідача 21.03.2016 року, вхідний від 25.03.2016 року. Відповіддю за вихідним № 1182 від 01.04.2016 року їй також було відмовлено у приватизації квартири.

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон № 2482-XXII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Як встановлено статтею 2 Закону № 2482-ХХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних

парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХХІІ органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв'язку тощо.

Пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 03 січня 1993 року № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» передбачено, що обов'язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки).

З урахуванням зазначених вимог законодавства, право особи на передачу у приватну власність житла органами приватизації може бути обмежено тільки на підставах, встановлених законом.

Закон України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначає правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, будинки, споруди.

Відповідно до п.4 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1282 від 29 серпня 2002 року, передача житлового фонду, інших об'єктів соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів, проводиться за рішенням Міністерства оборони України.

Згідно з положенням, затвердженим Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_6 затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР № 75 від 22 лютого 1977 року) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селища міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт. Гвардійське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обов'язковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

В судовому засіданні встановлено, що будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське, вул. Буркіна, 1, перебуває на балансі БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району за інвентаризаційним номером 4/190, інвентарна картка № 28 обліку основних засобів в бюджетних установах, яке є структурним підрозділом КЕВ м. Дніпропетровська (а.с. 38, 39).

Встановивши, що займана позивачем квартира №43 за адресою: вул. Буркіна, 1, у смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області підлягає приватизації відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», як жиле приміщення згідно Наказу Міністра оборони України від 15 вересня 2011 року №569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині визнання незаконним, скасування рішень Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 1779 від 27 квітня 2015 року та № 1806 від 29.04.2015 року та визнання за позивачем права на приватизацію квартири, у якій вона та члени її сім»ї проживають, і в цих частинах рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що військове містечко № 4 смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, на території якого знаходиться житловий будинок №1 по вул.. Буркінау смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області має статус «закритого військового містечка», з посиланням при цьому на лист заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України ОСОБА_7 №14492/С від 19 серпня 2013 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, зміст вказаного листа протирічить чинному Наказу Міністра оборони України від 15 вересня 2011 року № 569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» та Положенню про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року і Наказом Міністра оборони України №448 від 08 липня 2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 вересня 2013 року за № 1590/24122, які не містять такого статусу військового містечка, як «закрите військове містечко».

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач по справі є неналежним є безпідставними, оскільки, пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 03 січня 1993 року № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» передбачено, що обов'язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки).

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання Квартирно-експлуатаційний відділу м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації спірної квартири, суд першої інстанції безпідставно зазначив в мотивувальній частині свого рішення про знаходження квартири на території відкритого військового містечка.

Роблячи такий висновок, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, оскільки суди не наділені компетенцію на визначення статусу та виду населених пунктів.

З урахуванням, того, що оскаржуваним рішенням визнано право позивачів на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_4, та вимог Закону № 2482-ХХІІ, згідно якого здійснення дій щодо приватизації житла є виключною компетенцією органу приватизації, яким в межах даних правовідносин є КЕВ м. Дніпропетровська, тому вимоги позивачів щодо зобов'язання відповідача вжити заходи щодо приватизації квартири в межах цієї справи колегія суддів вважає передчасними.

Щодо визнання судом першої інстанції незаконними відповіді від 17.10.2014 року за №3077 та від 01.04.2016 року за № 1182 колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції здійснені у порушення закону, а тому підлягають скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог. Колегія суддів вважає, що зазначені відповіді надані відповідачем на звернення позивача в межах Закону України «Про звернення громадян». Вказані відповіді не є правочином, у розумінні закону, тобто не несуть правових наслідків, не породжують для сторін прав чи обов»язків, тобто, несуть роз»яснювальний характер. Тому, колегія суддів вважає, що у даній частині позовних вимог, позивачем обрано невірний спосіб захисту відповідно до правил ст. 16 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року в частині визнання незаконними відповідей від 17.10.2014 року за №3077 та від 01.04.2016 року за № 1182 та зобов'язання Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, за адресою: АДРЕСА_5, згідно Закону України Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.1999 р. підлягає скасуваню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська -задовольнити частково.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року в частині визнання незаконними відповідей від 17.10.2014 року за №3077 та від 01.04.2016 року за № 1182 та зобов'язання Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, за адресою: АДРЕСА_6, згідно Закону України Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.1999 р. - скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В решті заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді І.А.Єлізаренко

ОСОБА_8