АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1099/17 Справа № 201/4756/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Максюта Ж.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л.,Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи: державний нотаріус Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Парусникова - Сімон Ілона Олегівна, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретова Наталія Борисівна, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання недійсною та скасування довіреності, скасування дубліката свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договору купівлі - продажу, скасування державної реєстрації та відновлення державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 14 січня 2011 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 (м. Дніпрі). У січні 2014 року він дізнався, що на підставі договору купівлі-продажу від 16 листопада 2013 року право власності на вказану квартиру набув ОСОБА_4 Зазначений договір було укладено від його імені та на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири він не підписував та оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом не втрачав, позивач просив визнати недійсною та скасувати довіреність, на підставі якої видано дублікат свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасувати дублікат свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнати недійсним договір купівлі-продажу, скасувати державу реєстрацію та відновлення державної реєстрації права власності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсною та скасовано довіреність посвідчену 04 листопада 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б., яка видавалась від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для отримання дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_9

Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 16 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, недійсним.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертизи у розмірі 2 952 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 121 грн. 60 коп. з кожного. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року в частині стягнення з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 судових витрат скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року в частині стягнення судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в частині стягнення на проведення експертизи у розмірі 2952грн. та судового збору у розмірі 121,60 грн. з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стягуючи судові витрати солідарно з відповідачів, зокрема із приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не підписував посвідченого нею договору купівлі-продажу квартири, тому є належним відповідачем у справі та має солідарно з іншим відповідачем відшкодувати понесені ним судові витрати.

Проте з такими висновками місцевого суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду в частині розподілу судових витрат не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Статтею 35 ЦПК України встановлено, що третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні однієї із сторін з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 9 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус та посадова особа органу місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім'я і від імені працівників даної нотаріальної контори, працівників, що перебувають у трудових відносинах з приватним нотаріусом, або працівників даного виконавчого комітету. Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними.

Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову у їх вчиненні), нотаріуси в розумінні ст. ст. 30, 34, 35 ЦПК України можуть бути відповідачами у справі лише у випадку їх юридичної заінтересованості у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

У п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

При цьому суд першої інстанції у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України не перевірив та не встановив факту недодержання або порушення приватним нотаріусом ОСОБА_2 при посвідченні договору купівлі-продажу вимог чинного законодавства, зокрема не перевірили його тверджень про те, що він, не будучи експертом, не мав можливості визначити підроблення паспорта ОСОБА_3

Отже, суд першої інстанції у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, в частині покладення на приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 судових витрат.

З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що на стадії апеляційного розгляду справи зміна суб'єктного складу діючим процесуальним законодавством не передбачена, та є виключними повноваженнями суду першої інстанції, рішення суду в частині покладення на приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 обов'язку з відшкодування позивачеві судових витрат, не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з стягненням відповідних судових витрат з Відповідача ОСОБА_11

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська області від 15 вересня 2015 року в частині розподілу судових витрат між сторонами - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертизи в сумі 2952 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко