АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/9/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 -ОСОБА_6 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення коштів,

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 01 березня 2011 року ОСОБА_8 взяв в борг у ОСОБА_9 27 000 доларів США, які зобов'язався повернути в термін до 01 вересня 2012 року та виплатити ОСОБА_9 компенсацію за користування грошима в розмірі 3000 доларів США.

На підтвердження своїх зобов'язань ОСОБА_8 видав ОСОБА_9 надруковану та власноручно підписану ним розписку.

За життя 13 січня 2009 року ОСОБА_9 склав заповіт, згідно з яким заповів ОСОБА_7 все своє майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер.

Після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_7 прийняла спадщину шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Вважала, що після смерті ОСОБА_9 до неї перейшло право вимоги грошового боргу за договором позики із ОСОБА_8

Посилаючись на вказані обставини та відповідно до ст.ст. 625, 1016, 1047, 1049, 1216, 1218, 1222, 1234 ЦК України, ОСОБА_7 просила суд стягнути з ОСОБА_8 на її користь заборгованість за договором позики від 1 березня 2011 року в розмірі 239 790 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року в якості правонаступників було залучено до участі у розгляді справи ОСОБА_3 та ОСОБА_5, оскільки вони є спадкоємцями ОСОБА_8 за заповітом і прийняли спадщину після його смерті та отримали в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, кожний на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

У липні 2014 року ОСОБА_7 в особі свого представника ОСОБА_10 звернулася в суд з уточненим позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення суми.

В обґрунтування уточненого позову зазначала, що 4 квітня 2013 року їй стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_8, який зобов'язаний був до 1 вересня 2012 року повернути грошовий борг ОСОБА_9 в розмірі 27 000 доларів США та виплатити компенсацію за користування грошима в розмірі 3000 доларів США.

Спадкоємцями ОСОБА_8 за заповітом є ОСОБА_3, ОСОБА_5 які прийняли спадщину після смерті спадкодавця та отримали в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом кожний на 1/2 час квартири АДРЕСА_2.

Посилалась на вказані обставини та відповідно до ст. ст. 625, 1016, 1047, 1049, 1216, 1218, С 1281,1282 ЦК України, ОСОБА_7 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь з кожного із них по 119 895 грн. 50 коп. та судові витрати в рівних частках.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 по 121095 грн. з кожного.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_5- ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити та скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_3, що належить на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2014 року. При цьому вказала, що рішення незаконне, необґрунтоване, суд не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_11 в апеляційній скарзі також просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову, скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2014 року, судові витрати покласти на позивача.

На обґрунтування скарги вказав, що судом було неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи; були зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи; рішення ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Справа розглядається в апеляційному порядку повторно.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року зазначені апеляційні скарги було задоволено, рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивач ОСОБА_7 пропустила передбачений ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України строк звернення до суду з вимогами до спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8, оскільки звернулися до суду з позовом про стягнення боргу 25 липня 2014 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому касаційний суд послався на те, що позивачка ОСОБА_7 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_8 про стягнення боргу ще у листопаді 2012 року. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року у зв'язку зі смертю відповідача ОСОБА_8 до участі у розгляді справи було залучено його правонаступників: відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3, внаслідок чого вони набули статусу відповідачів у справі зі всіма правами та обов'язками сторін у справі, у тому числі обов'язки відповідати за вже заявленими позовними вимогами, що виключає можливість пропуску передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України строку звернення до суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, що з'явилися до суду, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що вони підлягають відхиленню, з наступних підстав.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судовим розглядом встановлено, що 01 березня 2011 року ОСОБА_8 взяв в борг у ОСОБА_9 27 000 доларів США, які зобов'язався повернути в термін до 01 вересня 2012 року та виплатити ОСОБА_9 компенсацію за користування грошима в розмірі 3000 доларів США.

На підтвердження своїх зобов'язань ОСОБА_8 видав ОСОБА_9 надруковану та власноручно підписану ним розписку.

За висновком судових експертів-почеркознавців, які викладені у результатах судової почеркознавчої експертизи № 3017 від 29.04.2014 року:

1. підпис від імені ОСОБА_8 в «расписке о займе денежной суммы» від 01.03.2011 від імені ОСОБА_8 (т.1 а.с.107) - виконано ОСОБА_8

2.Рукописний запис «ОСОБА_13.» а «расписке о займе денежной суммы» від 01.03.2011 від імені ОСОБА_8 (т.1 а.с.107) - виконано ОСОБА_8

За життя 13 січня 2009 року ОСОБА_9 склав заповіт, згідно з яким заповів все своє майно ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер.

Після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_7 прийняла спадщину шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер боржник ОСОБА_8

Спадкоємцями ОСОБА_8 за заповітом є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які прийняли спадщину після його смерті та отримали в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, кожний на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

За висновками оцінювача станом на 15 березня 2017 року вказана квартира має ринкову вартість у розмірі 493 000 грн. (а.с. 218 т. 3).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Стаття 1282 ЦК України передбачає наступний обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора:

1. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

2. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, за якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, з урахуванням ухвали Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року, якою у зв'язку зі смертю відповідача ОСОБА_8 до участі у розгляді справи було залучено його правонаступників: відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3, внаслідок чого вони набули статусу відповідачів у справі зі всіма правами та обов'язками сторін у справі, у тому числі обов'язки відповідати за вже заявленими позовними вимогами, - вважає, що позивач не пропустила передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України строки звернення до суду з позовом до спадкоємців боржника про стягнення боргу в межах вартості успадкованого майна.

За висновками комісії судових експертів від 27.01.2017 року № 10675-10678/15-34 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз і відповідно за результатами проведення судово-технічної експертизи документів (а.с. 161-168 т. 3):

1.запис та підпис від імені ОСОБА_8 у розписці щодо займу грошової суми, датованій 01.03.2011р., виконані кульковою ручкою (ручками), спорядженою пастою синьо-фіолетового кольору.

2.друкований текст у досліджуваній розписці щодо займу грошової суми від імені ОСОБА_8, датованій 01.03.2011, нанесений електрофотографічним способом з використанням друкуючого пристрою (пристроїв) з лазерним способом друку тонером чорного кольору в режимі економії тонера.

3. у досліджуваній розписці друкований текст у досліджуваній розписці щодо займу грошової суми від імені ОСОБА_8, датованій 01.03.2011, відсутні ознаки штучного зістарювання документа;

4. встановити, у якій послідовності наносились реквізити «Расписки о займе денежной суммы» (надрукований текст та підпис від імені ОСОБА_8 і рукописний запис «ОСОБА_8.», розташовані праворуч від запису «01 марта 2011 года» не видається можливим у зв'язку з відсутністю перетину штрихів вказаних реквізитів.

5. у досліджуваній розписці щодо займу грошової суми від імені ОСОБА_8, датованій 01.03.2011, досліджувані підпис та запис від імені ОСОБА_8 виконані у період часу ймовірно пізніше липня 2011 року. Більш точно встановити період виконання підпису та запису у документі не представляється можливим із причини малої кількості наданих зразків порівняння із штрихами такої ж рецептури, як і у досліджуваних записах та відписах. Отже, досліджувані підпис та запис виконані не у вказану в документі дату 01.03.2011 року.

Таким чином, за висновками судових експертів, рукописний підпис ОСОБА_8 під розпискою був вчинений пізніше вказаної у розписці дати, що не впливає на зміст розписки, належність та допустимість цього документа і тому суддів відхиляє наведені з цього приводу доводи апеляційних скарг.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не підтвердження показами свідків написання розписки, оскільки відповідно до роз'яснень, які містяться у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року за №9, не може доводитися свідченнями свідків заперечення факту вчинення між сторонами правочину, який належить вчиняти у письмовій формі, а також оспорювати виконання зобов'язань, що виникли з цього правочину. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Оскільки факт передачі позивачем відповідачу грошових коштів в сумі 27 000 доларів США підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, то даний факт не може бути спростований показами свідків.

Таким чином є обґрунтованими відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України висновки суду про те, що виходячи з дійсності розписки, яка містить всі суттєві умови договору позики, що відповідачами не було спростовано, відповідно до ст. 1282 ЦК України за якою спадкоємці боржника зобов'язані задовольнити вимоги спадкоємця кредитора повністю, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Доводами скарг ці висновки не спростовуються.

Таким чином суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційні скарги і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 -ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії