Справа № 466/6302/16 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/1198/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третьої особи ОСОБА_5, про стягнення аліментів,-

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1000 гривень, починаючи з 5 серпня 2016 року до завершення ОСОБА_5 навчання у інституті коп'ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка» , але не довше ніж до досягнення ним 23 років.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскарживОСОБА_3 В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, щона даний час він звільнений з роботи, має проблеми із здоров»ям, має на утриманні літніх батьків, а тому не має змоги надавати матеріальної допомоги синові. Вказує, що син без його згоди поступив у навчальний заклад на платне відділення, хоча він пропонував варіант безоплатного навчання.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 травня 2012 року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 стягувались аліменти на дитину - ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття.

Встановлено, що на даний час ОСОБА_5 повнолітній, продовжує навчання, є студентом денного платного відділення інституту коп'ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка». У зв'язку з навчанням син сторін потребує матеріальної допомоги.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги синові.

При визначенні розміру аліментів суд врахував матеріальне становище кожного із батьків, зокрема те, що кожен із них не працює. Посилання відповідача на необхідність проведення йому дорогих операцій жодним чином не підтверджено. Як вбачається із наданих суду медичний документів, позивач на медичному обліку рахується за адресою АДРЕСА_1 , проживає на АДРЕСА_2, його батьки проживають окремо на АДРЕСА_3. Відповідач має у власності житло і транспортний засіб, про він повідомив суду. На даний час відповідач працевлаштований.

Відповідач не надав належних і допустимих доказів того, що він потребує лікування і у зв»язку з цим несе витрати. Нічим не підтверджені його доводи, що він утимує своїх батьків, які крім відповідача мають дочку.

Суд при визначенні розміру аліментів виходив із величини реальних затрат,необхідних для утримання повнолітньої дитини, що навчається.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: