08 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,
Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 13 червня 2008 року між ним та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 3 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, кредит своєчасно не повернув, унаслідок чого за ним станом на 18 січня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 17 237 грн 76 коп., з якої: 1 374 грн 48 коп. - заборгованість за кредитом, 6 531 грн 24 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 8 035 грн - заборгованість з комісії та пені, 500 грн - штраф (фіксована частина), 797 грн 04 коп. - штраф (процентна складова).
Просило стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 237 грн 76 коп.
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не може бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. Проте позивач звернувся з позовом до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач.

Судом установлено, що 13 червня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 3 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк погашення кредиту - 12 місяців (а. с. 8).

ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання не виконав, кредит своєчасно не повернув, унаслідок чого за ним станом на 18 січня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 17 237 грн 76 коп., з якої: 1 374 грн 48 коп. - заборгованість за кредитом, 6 531 грн 24 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 8 035 грн - заборгованість з комісії та пені, 500 грн - штраф (фіксована частина), 797 грн 04 коп. - штраф (процентна складова).

У статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільногоправа або інтересу.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї нормипочаток перебігу позовної давності збігається з моментом виникненняу зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Частиною 1 статті 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом установлено, що згідно з випискою по особистому рахунку останній платіж по кредитній картці відповідача було здійснено 17 грудня 2010 року, а з позовом банк звернувся лише 18 лютого 2016 року, через 5 років 62 дні, тобто з пропуском строку позовної давності.

За таких обставин суди дійшли правильного висновку про те, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду, про застосування якого просив відповідач.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік