САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/20/17
Провадження № 2/206/392/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мотивуючи тим, що в шлюбі у неї з відповідачем народилось двоє дітей - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В 2010 році відповідач пішов з родини та матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав. У звязку з чим, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська, були стягнені з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей. Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків щодо утримання дітей, жодного разу грошових коштів на їх утримання не надавав, і як наслідок має заборгованість по аліментам у розмірі 95693,91 грн. З дітьми відповідач не спілкується протягом шести років, ніколи їх не навідує, не турбується про їх матеріальне становище. Спілкування між ним та дітьми взагалі відсутнє. Зазначені факти в своїх сукупності свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, за викладених в позовній заяві обставин та підстав, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що він любить своїх дітей та бажає з ними спілкуватись та займатись їх вихованням, однак позивачка чинить йому в цьому перешкоди, налаштовує дітей проти нього. Що стосується матеріального забезпечення дітей, то він по можливості їм допомагає.

В судовому засіданні відповідно до ст. 171 СК України було зясовано думку малолітнього ОСОБА_3, який не заперечував, щоб його батька позбавили батьківських прав, оскільки він з ним майже не спілкується, участі в його житті він не приймає, матеріально не допомагає, а лише два роки потому подарував на день народження гроші. Також була зясована думка малолітньої ОСОБА_4, яка пояснила, що не бажає спілкуватися з батьком, оскільки він їй не дзвонить, не допомагає та нічого не купує.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради в судовому засіданні вважала позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі та дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Відповідно до свідоцтв про народження батьком малолітніх - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 (а.с.4,5).

Малолітні ОСОБА_4, ОСОБА_4 проживають разом з матірю ОСОБА_2 за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавтів,15/3.

Батько малолітніх, ОСОБА_3, з дітьми не мешкає.

Розмір заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 30.09.2016 року складає 95693,91 грн. (а.с.6).

Відповідно характеристик (а.с.23,24) малолітній ОСОБА_4 є учнем 6-А класу, а малолітня ОСОБА_4 ученицею 3-Б класу КЗО«Середня загальноосвітня школа №39» ДМР. Вихованням дітей займається мати ОСОБА_2 Вона слідкує за здоровям, поведінкою та навчанням. Батько дітей ОСОБА_3 не проживає з родиною, близько 8 років, не приділяє дітям увагу, не займається їх вихованням.

Висновком органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради №2-17/1817 від 17.11.2016 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з тих підстав, що ОСОБА_3 обовязків покладених на нього як на батька не виконує, не бере матеріальної та будь-якої участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину.

Згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це захист інтересів дітей і санкція за протиправну поведінку батьків.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З аналізу наведених норм права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов'язку.

Суд на підставі ч.6 ст.19 СК України не погоджується з висновком органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради від 17.11.2016 року про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки він є недостатньо обгрунтованим, органами опіки й піклування проводиться тривала, трудомістка профілактична робота з такими батьками, що триває до року, а іноді й довше. Такі батьки розглядаються на комісіях зі справ малолітніх (неповнолітніх), де їм виносяться попередження про недопустимість ухилення від виконання батьківських обов'язків, де їх неодноразово попереджають про можливості позбавлення батьківських прав і надається можливість виправити своє поводження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не було залучено до розгляду питання органом опіки та піклування щодо позбавлення його батьківських прав, доказів про винесення відповідачу попередження про недопустимість ухилення від виконання його батьківських обов'язків суду надано не було.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач негативно характеризується або жорстоко поводився з дітьми, чи перебував на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію або своєю поведінкою негативно впливав на виховання сина та доньки.

Сам по собі факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

Таким чином, враховуючи, що винна поведінка відповідача і свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками не доведена, жодні заходи реагування до нього не вживались, він не систематично, але спілкується з дітьми, сам малолітній ОСОБА_4 зазначав, що два роки потому батько поздоровляв його на день народження, що свідчить про підтримання ними особистих відносин і прямого контакту, тому підстав для позбавлення його батьківських прав суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 209,213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя С. В. Зайченко