АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/897/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту спільного проживання та поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем з 2004 року до березня 2016 року. В шлюбі в сторін народились двоє дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких наразі позивач утримує самостійно.

Шлюбні стосунки між сторонами припинені у березні 2003 року.

В період шлюбу до моменту припинення відносин в березні 2016 року сторони брали банківські кредити, оформлені на позивача, а саме кредит від банку Русский стандарт на суму 7000 гривень, кредит від банку Platinum Bank на суму 43874 гривень, кредит від банку ПАТ Ідея Банк на суму 43208 гривень, кредит від банку ПАТ ОТП ОСОБА_3 на суму 53386 гривень, кредит від банку ПАТ Дельта Банк на суму 15000 гривень. На ці кошти придбали павільйон №4, що знаходиться в м. Умань по вул.Тищика,8а. Кредити сплачувалися в більшій мірі за рахунок позивача. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач відмовляється від компромісу на вирішення майнового питання з приводу вищевказаного павільйону.

На підставі викладеного ОСОБА_6 просила суд поділити спільне майно подружжя та виділити їй у власність 1/2 частину павільйону, що знаходиться за адресою м. Умань по вул.Тищика,8а, павільйон №4.

В подальшому позивач уточнивши позовні вимоги просила врахувати факт спільного проживання однією сімєю з відповідачем ОСОБА_7 в період з 2004 року по березень 2016 року.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 01 січня 2004 року по 01 березня 2016 року.

Вирішено витання судових витрат.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поділ спільного майна подружжя та ухвалити нове рішення, яким виділити їй у власність 1/2 частину павільйону, що знаходиться за адресою м. Умань по вул.Тищика,8а, павільйон №4, в іншій частині залишити рішення без змін.

Рішення суду оскаржено лише в частині вимог, в задоволенні яких відмовлено.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині виділення ОСОБА_6 у власність 1/2 частину павільйону, що знаходиться за адресою м. Умань по вул.Тищика,8а, павільйон №4, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем своїх позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону.

В пункті 23 Постанови від 21.12.2007, № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" Пленум Верховного Суду України розяснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Такі обставини суд встановлює на підставі доказів, поданих сторонами.(ст..10 ЦПК України)

Позивачем не надано належних доказів існування спільного майна подружжя яке позивач просить поділити, а саме павільйону, що знаходиться за адресою м. Умань по вул.Тищика,8а, павільйон №4.

Посилання апелянта на кредитні договори є необґрунтованим, оскільки підтверджує наявність кредитних відносин, а не набуття права власності на павільйон та його наявність.

Покази свідків, про які вказує апелянт, даного факту не підтверджують, оскільки як вбачається з поданих вказаними особами заяв, вони щодо майна нічого не вказують.

Додані до апеляційної скарги копії пояснень, суд не може взяти як доказ, оскільки невідомо саме походження вказаних документів та їх достовірність.

Таким чином доводи апеляційної скарги, яка фактично дублює позовну заяву, висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів, не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити, а заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту спільного проживання та поділ спільного майна подружжя - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :