Провадження №2/522/3112/17
УХВАЛА

10 лютого 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 Олав до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України , приватного підприємства «Юридична компанія «ДІОЛ», треті особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання недійсними електронні торги , суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою про визнання недійсними протоколу про проведення електронних торгів №186461 від 27.07.2016 року, акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна від 05.10.2016 року та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 25.10.2016 року, з реалізації на електронних торгах нерухомого майна двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2.

09.02.2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №11, що розташована в будинку №56 по вул. Пастера в м.Одесі та належить на праві приватної власності Приватному Підприємству «Юридична компанія «ДІОЛ».

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що оформлення нотаріусом оскаржуваного свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів надає ПП «ЮК «ДІОЛ» цілковиту можливість, як новому власнику спірного майна, розпорядитись цим майном на власний розсуд, що призведе до ускладнень захисту прав позивача, внаслідок чого його законні права не будуть захищені.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень установлених ч. 4 цієї статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходить з того, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду справи, суд може забезпечити позов наприклад, накласти арешт на майно, заборонити вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1 Олав, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 Олав про забезпечення його позову до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України , приватного підприємства «Юридична компанія «ДІОЛ», треті особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання недійсними електронні торги задовольнити.

Накласти арешт на квартиру №11, що розташована в будинку під номером 56 по вул. Пастера в м.Одесі та належить на праві приватної власності Приватному Підприємству «Юридична компанія «ДІОЛ».

Копію ухвали направити до управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради та сторонам по справі, для відома та виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Н.А. Ільченко

10.02.2017