Провадження № 2/389/323/17
ЄУН 389/855/17
У Х В А Л А

12 квітня 2017 року суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1М, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до ОСОБА_3 з позовом про визнання за ним в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер 06 січня 2003 року, право власності на земельну ділянку № 1402, площею 4.17 га., кадастровий номер :02:000:1402 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області.

Відповідно до п.3,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку то спадкоємець також не набуває право власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В матеріалах позовної заяви відсутні докази, того, що на день смерті батька позивач та його сестра були зареєстровані та проживали з батьком за однією адресою, що ставить під сумнів прийняття і розпорядження братом та сестрою спадщиною своїми фактичними діями. Також підтвердження того, що батько ОСОБА_4 за життя отримував оригінал державного акту відсутні в матеріалах позовної заяви, натомість з відповіді наданої відділом Держгеокадастру в Знамянському районі вбачається, що відповідно до книги реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю громадянину ОСОБА_4 видавався Державний акт серії Р2 № 467863, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:1402, розмір земельної ділянки 4.17 га., в графі про отримання документу, відмітка відсутня. Окремо зазначено, що архівний екземпляр Державного акту в відділі відсутній. Вищевказане свідчить про відсутність документа, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку та відсутність належним чином засвідченої копії державного акту. В наслідок чого спадкоємиць не може скористатись своїм правом власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Також в матеріалах відсутні документи які б давали можливість позивачу думати, що його сестра відмовилась від спадщини. Відсутність державного акту та права на нього не позбавляє позивача права на земельну ділянку.

В постанові державного нотаріуса зазначено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 його сину ОСОБА_2, на ? частку земельної ділянки кадастровий номер :02:000:1402, загальною площею 4.17 га., відмовити. Позивач в вимогах зазначених в позовній заяві вказав, що просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті батька право власності на всю земельну ділянку площею 4.17 га.

Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Тому позивач не може ставити вимоги про визнання за ним права власності більше за 1/2 частину спірного майна.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів, що додаються до позовної заяви вбачається, що державний акт не було втрачено, так як він не видавався.

З урахуванням наведеного, зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України, а саме: в позовній заяві необхідно викласти обставини на підтвердження того, що державний акт дійсно видавався батькові за життя та був втрачений, зазначити та подати докази, які свідчать про фактичне прийняття та розпорядження спадщиною позивачем чи його сестрою, а також конкретизувати свої позовні вимоги в частині частки на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_4, який помер 06.01.2003 року .

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.119-121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків тривалістю п'ять днів з дня отримання позивачем ухвали.

Запропонувати позивачу викласти обставини, на підтвердження того, що державний акт дійсно видавався батькові за життя та був втрачений, зазначити та подати докази, які свідчать про фактичне прийняття та розпорядження спадщиною позивачем чи його сестрою, а також конкретизувати свої позовні вимоги в частині частки на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_4, який помер 06.01.2003 року .

У разі невиконання вимог суду позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві.

Суддя Є.М.Тьор