Справа № 408/379/17
У Х В А Л А

13 лютого 2017 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Кускова Т.В. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Біловодської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку, повернення неправомірно стягнутої орендної плати, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Біловодської селищної ради в якій просить суд визнати право власності на земельну ділянку, повернути неправомірно стягнуту орендну плату, відшкодувати моральну шкоду.

Зазначена позовна заява ухвалою суду від 23.01.2017р. залишена без руху, оскільки була подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, зокрема позивачем не сплачено судовий збір та відсутні посилання на докази щодо дійсної вартості земельної ділянки.

02.02.2017р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій вона на виправлення недоліків просить суд зменшити розмір судового збору до суми 640 грн., яка нею вже сплачена. В обґрунтування клопотання вказує, що вона є пенсіонеркою та страждає на гіпертонічну хворобу.

06.02.2017р. ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зменшення розміру судового збору, позов повторно залишено без руху.

13.02.2017р. на адресу суду надійшла «відповідь» на ухвалу, в якій представник позивача зазначив, що у позивача немає коштів на сплату судового збору, повторно просить суд розглянути докази надані нею 02.02.2017р. , зменшити суму судового збору та відкрити провадження по справі.

Ознайомившись з вказаною заявою, суд вважає, що підстав для зменшення розміру судового збору не має виходячи з наступного.

Як вбачається із позову ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який містить 3 позовні вимоги (визнання права власності на нерухоме майно, повернення неправомірно стягнутої орендної плати майнового характеру та відшкодування моральної шкоди немайнового характеру).

Згідно квитанції від 18.01.2017р. позивач ОСОБА_1 сплатила 640 грн. судового збору, який зарахований на відповідний рахунок.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною пятою статті 119 ЦПКпередбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина пята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду. Разом із тим, якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82 ЦПК, то наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Частиною 1 та 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

З п. 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.….. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Вважаю, що підстави, визначені частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», для зменшення розміру судового збору відсутні, оскільки надана позивачем копія довідки про розмір пенсії не є підставою для зменшення від сплати судового збору.

З копії амбулаторної картки, яка надана позивачем, не вбачається, що позивач перебуває на диспансерному чи будь-якому іншому обліку. Крім цього дана копія не завірена, жадних відповідних реєстраційних ознак медичної установи в ній не зазначено.

Будь-яких інших доказів на підтвердження свого скрутного майнового стану позивач суду не надала. Отже, враховуючи те, що суд не наділений повноваженнями зменшувати розмір судового збору без правових підстав та зважаючи, що зменшення розміру судового збору є правом, а не обов»язком суду, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зменшення позивачу розміру судового збору.

Так, відповідно до основних засад судочинства, задекларованих в ч.3 ст.129 Конституції України, належить п.2 про рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Тому, саме по собі посилання на правовий висновок Європейського суду з прав людини в конкретній справі не є достатнім для його застосування, якщо заявником не обґрунтовується наслідків ускладнення доступу до суду та обсяги отриманої шкоди внаслідок неможливості перегляду на предмет законності оскаржуваної ухвали.

Крім того, категорія громадян, до якої себе відносить позивач, не входить в перелік ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» або інших нормативних актів, що звільняють від сплати судового збору чи дають підстави для їх зменшення.

Отже, враховуючи наведене, вважаю, що в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1-ОСОБА_2 щодо зменшення розміру судового збору слід відмовити.

Керуючись ст.. 129 Конституції України, ст.ст.119, 121 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р., -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про зменшення розміру судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кускова Т.В.