печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5379/17-ц
У Х В А Л А

"14" лютого 2017 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Василевській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами у розмір 373181,60 грн.; 3% річних від простроченої суми за кожний день прострочення договірних зобов'язань у розмірі 25723,14 грн.; у відшкодування моральної шкоди - 398904,74 грн.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 р. відкрито провадження у вказаній справі.

Одночасно з подачею позову Позивачем перед судом порушено питання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать Відповідачу і знаходяться у нього або інших осіб та заборонити зайняття підприємницькою діяльністю до проведення повного розрахунку з Позивачем відповідно до позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено; причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з роз'ясненнями п.4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову Позивач не вказав та не надав жодного доказу на підтвердження того, що Відповідач є власником майна, що може бути предметом забезпечення позову, не надав суду доказів, яке саме майно належить відповідачу та на яке необхідно накласти арешт.

Позивач, звертаючись із заявою взагалі не обґрунтував та не навів обставин, із яких суд міг би дійти висновку, про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у наведений позивачем спосіб, не надав доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надав доказів того що вжиття судом заходів щодо накладення арешту на майно відповідача буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Щодо вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Відповідачу зайняття підприємницькою діяльністю до проведення повного розрахунку з Позивачем відповідно до позовних вимог, то вони є такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного ЦПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову на момент її розгляду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Х.А. Гладун