Ухвала

іменем україни

12 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області, Чортківського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку на його користь грошові кошти в сумі 220 570 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 200 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями органу досудового розслідування.

Позовні вимоги мотивував тим, що 13 березня 2015 року він звернувся із заявою до Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області про заволодіння шахрайським способом його автомобілем марки «Subaru», модель «Impreza 1.6 LX», державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску.

13 березня 2015 року слідчим слідчого відділу Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області за його заявою порушено кримінальне провадження № 0126 за ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство).

У процесі кримінального розслідування належний йому автомобіль вилучено, поміщено на територію Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року зобов'язано слідчого слідчого відділу Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області повернути йому автомобіль, ключі до системи запалювання двигуна автомобіля та свідоцтво про державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Однак ухвала не була виконана у зв'язку з тим, що Чортківський районний відділ УМВС України у Тернопільській області передав вказаний автомобіль іншій особі, яка його розукомплектувала.

Своїми рішеннями і діями відповідач УМВС України у Тернопільській області спричинив втрату автомобіля, як речового доказу у кримінальному провадженні, та завдав йому майнової та моральної шкоди у зв'язку з втратою майна, які підлягають відшкодуванню за рахунок коштів з Державного бюджету України.

Посилаючись на наведені вище обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 183 501 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 20 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що 13 березня 2015 року слідчим слідчого відділу Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області за заявою ОСОБА_3 про заволодіння недовідомою особою шахрайським способом належним йому транспортним засобом марки «Subaru», модель «Impreza 1.6 LX», державний номерний знак НОМЕР_1, порушено кримінальне провадження № 0126 за ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство).

Згідно з протоколом огляду місця події від 24 березня 2015 року слідчим слідчого відділу Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області було вилучено автомобіль марки «Subaru», модель «Impreza 1.6 LX», державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску, належний ОСОБА_3, та поміщено його на територію Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області.

Постановою слідчого слідчого відділу Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області від 25 березня 2015 року вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

25 березня 2015 року ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду у Тернопільської області накладено арешт на автомобіль марки «Subaru», модель «Impreza 1.6 LX», державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску, вилучено ключі до системи запалювання двигуна та свідоцтво про державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Відповідно до постанови слідчого слідчого відділу Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області від 31 липня 2015 року кримінальне провадження № 0000126 від 13 березня 2015 року за ч. 1 ст. 190 КК України закрито у зв'язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення та вирішено повернути автомобіль, ключі від запалювання двигуна та свідоцтво про державну реєстрацію даного транспортного засобу ОСОБА_6

Згідно розписки ОСОБА_6, виданої на ім'я слідчого Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області ОСОБА_7, він отримав від слідчого Савчука Р.В. автомобіль марки «Subaru», модель «Impreza», державний номерний з НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та два ключі.

Постановою прокурора прокуратури Чортківського району Тернопільсської області від 19 серпня 2015 року скасована постанова слідчого слідчого відділу Чортківського УМВС України у Тернопільській області від 31 липня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000126 .

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 вересня 2015 року скасовано ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду від 25 березня 2015 року про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року зобов'язано слідчого слідчого відділу Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області, який здійснює досудове розслідування кримінальному провадженні, повернути ОСОБА_3 автомобіль, ключі до системи запалювання двигуна автомобіля та свідоцтво про державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Чортківського районного відділу УМВС Україні Тернопільській області Яриш М.І. від 05 листопада 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про відшкодування втрачених у кримінальному провадженні речових доказів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, транспортний засіб був повернутий не ОСОБА_3, а ОСОБА_6, який не є його власником. Крім того, суд дійшов висновку про те, що автомобіль є знищеним шляхом розукомплектування і доведений до повної непридатності щодо його цільового призначення, а оскільки втрата майна сталася внаслідок незаконних рішень та дій органу досудового розслідування - Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області, який є територіальним органом УМВС України у Тернопільській області, майнова та моральна шкода відповідно до положень ст. ст. 1167, 1174, 1176 ЦК України підлягає відшкодуванню шляхом списання коштів з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у позові, виходив із недоведеності позивачем заподіяння йому майнової та моральної шкоди рішеннями та діями органу досудового розслідування. Суд зазначив, що жодних доказів пошкодження автомобіля під час його знаходження у розпорядженні Чортківського районного відділу УМВС не встановлено, у зв'язку з чим підстав для визнання факту втрати Чортківським районним відділом УМВС України у Тернопільській області чи іншими відповідачами спірного автомобіля та його знищення не має.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна з таких підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-440цс16 від 25 травня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок:

- незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

- незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

- незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

- постановлення виправдувального вироку суду;

- встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

- закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

- закриття справи про адміністративне правопорушення.

Проте зазначені положення законодавчих актів судом апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 10, 212, 316 ЦПК України враховані не були, доводи та заперечення сторін належним чином не перевірені.

З матеріалів справи вбачається, що постанова слідчого слідчого відділу Чортківського УМВС України у Тернопільській області від 31 липня 2015 року про закриття кримінального провадження скасована постановою прокурора прокуратури Чортківського району Тернопільської області від 19 серпня 2015 року.

Автомобіль позивача визнано речовим доказом, а тому ухвала слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року, якою зобов'язано слідчого слідчого відділу Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області, який здійснює досудове розслідування кримінальному провадженні, повернути ОСОБА_3 автомобіль, ключі до системи запалювання двигуна автомобіля та свідоцтво про державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу, не є підставою для застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За таких обставин, у зв'язку з виключним переліком підстав для відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та відсутністю у матеріалах справи відомостей про наявності таких підстав, зокрема, відсутній виправдувальний вирок щодо позивача або рішення, яким були встановлені факти незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного застосування заходів кримінального провадження, за відсутності у матеріалах справи ухвали закриття кримінального провадження від 31 липня 2015 року, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

З матеріалів справи вбачається, що позов пред'явлено на підставі ст. ст. 1166, 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, правильно врахував зазначену вище правову позицію Верховного Суду України, проте неправильно застосував норму матеріального права, що вплинуло на вирішення спору.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що автомобіль належний ОСОБА_3, вибув з його володіння на підставі представницької довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_9, який в свою чергу надалі продав цей автомобіль ОСОБА_6 згідно усного договору. При цьому, суд зазначив, що на час ухвалення слідчим суддею рішення 12 жовтня 2015 року про зобов'язання слідчого Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області повернути автомобілі законному власнику ОСОБА_3, автомобіль вже не перебував у розпорядженні Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області.

Між тим, висновок апеляційного суду про те, що автомобіль не знаходився у розпорядженні відповідача Чортківського районного відділу УМВС України у Тернопільській області, а тому не міг бути повернутий позивачу ОСОБА_3, оскільки був раніше повернутий ОСОБА_6 згідно з постановою від 31 липня 2015 року, ґрунтується на припущеннях, оскільки у матеріалах справи жодних доказів з цього приводу не має.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик