Справа № 458/478/16 Головуючий у 1 інстанції: Строна Т.Г.
Провадження № 22-ц/783/258/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 22 червня 2016 року у справі за позовом Державного підприємства «Турківське лісове господарство» в інтересах держави в особі Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків,-

в с т а н о в и л а:

05.05.2016 року ДП «Турківське лісове господарство» в інтересах держави в особі Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих незаконною порубкою дерев.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 29.01.2016 року в кварталі № 19 Вовченського лісництва ДП «Турківське лісове господарство» на території Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області, відповідач самовільно без дозвільних документів зрізав 18 (вісімнадцять) сироростучих дерев породи «ялиця» масою 15,63 м. кубічних, чим завдав державі майнову шкоду в розмірі 110096 грн. 37 коп. У зв»язку з відмовою відповідача відшкодувати завдану шкоду в добровільному порядку, просив стягнути із ОСОБА_2 на користь Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області шкоду, завдану незаконною рубкою дерев в розмірі 110096 грн. 37 коп. та стягнути на користь ДП «Турківське лісове господарство» судові витрати в розмірі 1100 грн. 96 коп.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто із Семківа В. С. в користь держави в особі Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області відшкодування майнової шкоди, заподіяної лісопорушенням, в сумі 110 096 гривень 37 коп. Стягнуто із Семківа В. С. в користь ДП «Турківське лісове господарство» відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 1100 грн. 96 коп. Стягнуто із Семківа Василя Семеновича в користь держави недоплачений судовий збір в сумі 550 грн. 48 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що протокол про адміністративне правопорушення від 01.02.2016 року складено не уповноваженою особою, а саме майстром лісу, у зв»язку з чим такий доказ є неналежним. Крім того, районним судом не враховано, що позивачем не надано належних доказів вирубування 18 сироростучих дерев саме ним, оскільки у рапорті від 29.01.2016 року відсутні будь-які вказівки на паспортні дані ОСОБА_2 Судом першої інстанції не з»ясовувалося у зв»язку з чим протокол про адміністративне правопорушення не був складений безпосередньо після виявлення правопорушення 29.01.2016 року, а лише 01.02.2016 року без виклику правопорушника та за його відсутності. Вважає, що позивач належним чином не довів, що саме ним заподіяно підприємству збитки внаслідок зрізування сироростучих дерев, а тому підстави для відшкодування матеріальної шкоди відсутні.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ДП «Турківське лісове господарство», та стягуючиіз ОСОБА_2 в користь держави в особі Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області відшкодування майнової шкоди, заподіяної лісопорушенням, в сумі 110 096 гривень 37 коп., районний суд виходив з того, що факт незаконної рубки дерев відповідачем ОСОБА_2 та завдання у зв»язку з цим вчиненням відповідних дій матеріальної шкоди підтверджено належними та допустимими доказами у справі, а саме протоколом № 6 про адміністративне правопорушення вимог лісового законодавства від 01.02.2016 року, відомістю матеріально-грошової оцінки лісосіки, польовою переліковою відомістю самовільно зрубаних дерев, копією рапорту майстра лісу дільниці № 5 ОСОБА_3 від 29.01.2016 року та показаннями свідків.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.ст. 105, 107 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні в тому числі в незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобо»язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що 01.02.2016 року відносно відповідача ОСОБА_2 майстром лісу Вовченського лісництва ДП «Турківське лісове господарство» ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 6, згідно якого 29.01.2016 року ОСОБА_2 вчинив самовільну порубку дерев породи ялиця в кількості 18 дерев у кварталі № 19 Вовченського лісництва, в результаті чого заподіяв шкоду лісовому господарству в розмірі 110 096 грн. 37 коп.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 6 від 29.01.2016 року та письмових документів, провідним інженером охорони та захисту лісу ДП «Турківське лісове господарство» ОСОБА_4 15.02.2016 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 65 КпАП України у виді штафу в розмірі 85 грн. за вчинення ним самовільної порубки дерев породи «ялиця» в кількості 18 дерев у кварталі № 19 Вовченського лісництва, в результаті чого заподіяно шкоду лісовому господарству в розмірі 110 096 грн. 37 коп.

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 21.12.2016 року визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення, яка винесена провідним інженером охорони та захисту лісу ДП «Турківське лісове господарство» захисту лісу ДП «Турківське лісове господарство» ОСОБА_4 від 15.02.2016 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 по ст. 65 КпАП України у виді штрафу в сумі 85 грн. 00 коп.

Зазначеною постановою встановлено, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.02.2016 року у справі про адміністративне правопорушення службовою особою не дотримано вимоги ст. 254 та ч. 2 ст. 283 КпАП України. Зокрема, судом встановлено, що службова особа - ОСОБА_4 при накладенні адміністративного стягнення опитувала осіб, які не були залучені до у часті у справі, а в постанові від 15.02.2016 року не зазначено, які саме докази досліджувались, дата, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, що входить в опис обставин, встановлених при розгляді справи.

Крім того, постановою від 21.12.2016 року визнано неналежними доказами покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що серед осіб, якими було вчинено лісопорушення з вирубки дерев, був ОСОБА_2 Крім того, судом встановлено, що майстром лісу ОСОБА_5 про вчинене правопорушення не повідомлялися посадові осіби підприємства, Турківське відділення поліції Самбірського ВП, а також не вжито відповідних заходів, передбачених КпАП України.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення від 01.02.2016 року № 6 складено майстром лісу ОСОБА_3, який згідно норм КпАП України не мав повноважень на складання такого, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений протокол не може бути неналежним та недопустимим доказом у справі на підтвердження вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу.

Що стосується таких доказів у справі, як відомість матеріально-грошової оцінки лісосіки, польова перелікова відомість самовільно зрубаних дерев, копія рапорту майстра лісу дільниці № 5 ОСОБА_3 від 29.01.2016 року, то такі теж не можна вважати належними доказами у справі в розумінні ЦПК України. Зокрема, в польовій переліковій відомості самовільно зрубаних дерев не зазначено ким і коли були зрубані дерева породи «ялиця» та така складена без понятих.

Враховуючи, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 від 15.02.2016 року, якою встановлена вина відповідача у заподіянні шкоди скасована, а інших належних доказів на підтвердження вини відповідача позивач суду не надав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності за завдану ДП «Турківське лісове господарство» шкоду.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 22 червня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Державного підприємства «Турківське лісове господарство» в інтересах держави в особі Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_7