АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/4768/2017 Доповідач - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Поліщук Н.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Ліфанової Інни Олексіївни про зобов'язання повернути орендоване майно за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, поданою її представником ОСОБА_4, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.08.2012 року між сторонами був укладений договір оренди, за умовами якого орендодавець зобов'язаний надати в тимчасове володіння орендарю частину групи приміщень АДРЕСА_1, а орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату в розмірі та строки, встановлені п. 5 договору. Термін оренди був встановлений 1 рік з моменту прийняття приміщення, що орендується. 10.05.2016 року нею було направлено на адресу відповідача пропозицію про зміну орендної плати, на що було отримано лист про відмову від даної пропозиції, оскільки умовами договору передбачено, що орендна плата не може бути змінена до 30.08.2016 року. 30.05.2016 року при частковому огляді орендованого приміщення нею було виявлено порушення умов договору оренди, а саме п. 7.1, відповідно до якого орендар зобов'язується утримувати приміщення у порядку, передбаченому санітарними і протипожежними правилами, а також правилами експлуатації встановленого в приміщенні санітарно-технічного та інженерного устаткування та здійснювати за власний рахунок поточний ремонт приміщення, що орендується. Але в порушення умов договору відповідачем дані зобов'язання не виконувалися. 30.05.2016 року позивачкою було направлено припис про проведення поточного ремонту орендованого майна, на що було отримано відповідь про прийняття пропозиції розірвання договору оренди з 01.06.2016 року. Але умовами договору було визначено, що орендар має право звернутися до орендодавця з вимогою про розірвання договору оренди і договір припиняє свою дію в термін один місяць. Також умовами договору передбачено обов'язок при підписанні акту прийому-передачі орендованого майна передати ключі від приміщення. Але в порушення даних умов відповідачем було надіслано поштою акт прийому-передачі приміщення, хоча договором такий спосіб передбачено не було. На підставі викладеного просить зобов'язати відповідача повернути орендоване майно у спосіб, передбачений договором від 30.08.2012 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник позивача - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що судом першої інстанції не враховано, що саме по собі фактичне звільнення приміщення орендарем не може підтверджувати факт звільнення приміщення на підставі договору. Відповідач ухиляється від здачі приміщення в спосіб передбачений договором, а саме - на підставі ату приймання - здачі орендованого майна.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.08.2012 року між позивачем, з однією сторони, та відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліфановою І.О., з другої сторони, був укладений договір оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до умов даного договору орендодавець зобов'язаний надати в тимчасове володіння орендарю частину групи приміщень АДРЕСА_1, а орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату в розмірі та строки, встановлені п. 5 даного договору.

Пунктом 4.1 договору був встановлений термін оренди, який становить 1 рік з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 4.2 договору, із застосуванням сторонами умови про автоматичну пролонгацію договору, він вважався продовженим до 30.08.2016 року.

10.05.2016 року відповідачем було отримано пропозицію позивача від 10.05.2016 року про зміну або розірвання договору у зв'язку з підвищенням позивачем орендної плати з 01.06.2016 року.

24.05.2016 року відповідачем було направлено на адресу позивача листа про відмову від пропозиції щодо внесення змін до договору про розмір орендної плати.

Відповідач звільнила орендоване приміщення 30.05.2016 року, що підтверджується фотокартками, наявними в матеріалах справи.

Також факт звільнення орендованого приміщення відповідачем підтверджується і показами допитаних судом свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Після звільнення приміщення відповідач повідомила позивача про можливість передачі орендованого приміщення і ними була погоджена дата передачі - 31 травня.

У визначений день 31.05.2016 року відповідач разом із ОСОБА_5 з'явилися до приміщення для підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення. При цьому позивач для підписання акту не з'явилася, а направила ОСОБА_8, якому і було передано два комплекти ключів від орендованого приміщення та запропоновано підписати акт приймання-передачі орендованого приміщення.

ОСОБА_8 отримавши ключі від приміщення, відмовився від підписання акту, у зв'язку з чим акт у двох екземплярах разом із листом про розірвання договору оренди було направлено поштою на адресу позивачка, який останньою отримано 03 червня 2016 року.

У ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Встановивши, що орендоване приміщення відповідачем звільнено,ключі від приміщення передано ОСОБА_8, який є чоловіком позивача, а акт приймання -передачі підписаний відповідачем, у зв'язку з неявкою позивача у визначений день 31.05.2016 року до орендованого приміщення, у двох екземплярах разом із листом про розірвання договору оренди було направлено поштою на адресу позивача, який останньою отримано 03 червня 2016 року, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, акт приймання-передачі нежитлового приміщення було підписано відповідачем та направлено на адресу позивача, який останньою отримано 03 червня 2016 року, а відтак - доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ухиляється від здачі приміщення в спосіб передбачений договором, а саме - на підставі ату приймання- придачі орендованого майна є безпідставними.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді