______________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/313/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки,

В С Т А Н О В И В :

15.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, який народився в Республіці Азербайджан, зареєстрований в Старостинській сільській раді Роздільнянського р-ну Одеської області (актовий запис № 9 від 21 липня 2007 року). Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище ОСОБА_2. Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який народився в Республіці Азербайджан, аліменти на її користь, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 25 % від його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення донькою повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 21 липня 2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач вказує на те, що подружні стосунки припинились, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Родина існує формально. Різні погляди на сімейне життя, повна несумісність характерів, втратили почуття любові один до одного та взаєморозуміння

Також позивач стверджувала, що донька проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг та лікування.

Крім того позивач стверджувала, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати доньці допомогу.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання зявилась, позов підтримала наполягала на розірвані шлюбу, пояснила, що разом з чоловіком не проживають з початку вересня 2016 року, примирення з відповідачем є неможливим, окрім того просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на місяць, оскільки останній офіційно не працює, та має мінливий дохід, а дитина потребує великих витрат на лікування, харчування та одяг.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав та підтвердив, що не має постійного доходу оскільки працює будівельником за наймом, не заперечував проти сплати аліментів у сумі 1000 гривень.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2007 року Старостинською сільською радою Роздільнянського району Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Козак) ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №9, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії І ЖД № 051765.

В період вказаного шлюбу у сторін народилась донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 9972, про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії І-ЖД № 408278.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка ОСОБА_2, та жінки ОСОБА_1, й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

Окрім того, відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України).

Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, інших дітей, непрацездатних дружини та батьків на утриманні не має, так як доказів їх існування суду не надав, а у звязку з чим повинен утримувати свою неповнолітню доньку.

Суд враховує положення закону про те, що позивач як і відповідач також має обов`язок утримувати доньку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом

Отже, з урахування вищевказаного, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки,, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі даної позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити в повному обсязі, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідно оплату за вимогу про стягнення аліментів на користь держави судових витрат в розмірі 551, 20 гривень покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223,224, 225, 226, 294 ЦПК України, ст. ст. 110, 111, 112, 113, 161, 180 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, який народився в Республіці Азербайджан, зареєстрований Старостинською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 21 липня 2007 року, актовий запис № 9.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який народився в Республіці Азербайджан на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду 15.11.2016 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 12 вересня 2032 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який народився в Республіці Азербайджан на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок на рахунок: 0005; МФО-828011; отримувач - ГУДКСУ в Одеській області (Київський р-н м.Одеси) (код отримувача -37607526); код класифікації доходів бюджету 22030001, , код банку отримувача 828011).

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.