АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №761/19349/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2466/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

14 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів -Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до Державного підприємства «Національна Енергетична компанія «Укренерго» в особі Головного інформаційно-обчислювального центру, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за оренду житла, інфляційних витрат та 3% річних,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» заборгованість по оплаті оренди житла у розмірі 50 218 грн. 54 коп.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати, провадження у справі закрити, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості по оплаті за оренду житла, інфляційних витрат та 3% річних, посилаючись обґрунтування своїх вимог на те, що ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належить гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

20 листопада 2012 року до позивача звернулось ДП «Національна Енергетична компанія «Укренерго» з листом № 41/01-807 в якому просило з 1 грудня 2012 року надати працівнику підприємства ОСОБА_4 три ліжко-місця у гуртожитку. Також згідно зазначеного листа підприємство доручало ОСОБА_4 укласти з ТОВ «Черемшина 2012» договір оренди та гарантував своєчасну та повну оплату орендної плати.

На підставі листа підприємства, між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_4 було укладено на строк з 1 грудня 2012 року по 31 грудня 2013 року договір оренди № 220 на оренду 3 ліжко-місць.

За договором ціна оренди за одне ліжко-місце становить 375 грн. за один календарний місяць. Протягом 2014 року вартість оренди змінювалась з урахуванням фактичної вартості комунальних послуг.

Зазначив, що до лютого 2014 року ОСОБА_4 виконував взяті на себе зобов'язання та сплачував орендну плату, з лютого 2014 року відповідач перестав здійснювати платежі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 22 956 грн. за період з 16 лютого 2014 року по 30 червня 2015 року.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 22 956,00 грн. разом з 3% річних у сумі 462,26 грн. та інфляційними збитками у сумі 9 007,28 грн., а всього - 32 425,54 грн.

В подальшому ТОВ «Черемшина 2012» збільшило позовні вимоги та просило суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по орендній платі за період з лютого 2014 року по квітень 2016 року у розмірі 40 749,00 грн., 3% річних у сумі 462,26 грн., інфляційні збитки у розмірі 9 007,28 грн., а всього - 50 218,54 грн. та виселити ОСОБА_4 з кімнати НОМЕР_1 в гуртожитку, оскільки строк дії договору оренди скінчився.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належить гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

19 березня 2013 року відповідно до акту приймання-передачі нежитлової будівлі, нежилі приміщення за адресою: АДРЕСА_1 передано Колективним житлово-комунальним підприємством «Агропромбудіндустрія» Товариству з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до статутного (складеного) капіталу останнього.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство «Національна Енергетична компанія «Укренерго» в особі Головного інформаційно-обчислювального центру, 19 листопада 2011 року звернулось до КЖКП «Агропромбудіндустрія» з гарантійним листом відповідно до якого, просило надати допомогу співробітнику ОСОБА_4 щодо виділення в оренду для тимчасового проживання в гуртожитку 3-х ліжко-місць.

ДП «Національна Енергетична компанія «Укренерго» зазначило, що підприємство доручає ОСОБА_4 заключити і підписати договір оренди і проводити оплату самостійно по розрахунковій книжці згідно договору.

Між Колективним житлово-комунальним підприємством «Агробудіндустрія» та ОСОБА_4 укладено договір № 220 на оренду ліжко-місць в гуртожитку за умовами якого орендар передає, а ОСОБА_4 приймає для тимчасового проживання в кімнаті НОМЕР_1. гуртожитку № 2 три ліжко-місця строком з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, орендна плата - 339 грн. ліжко-місце.

В подальшому такий договір оренди був укладений між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_4 строком з 1 грудня 2012 року по 31 грудня 2013 року, орендна плата - 375 грн. ліжко-місце.

Як вбачається з матеріалів справи, до лютого 2014 року ОСОБА_4 виконував взяті на себе зобов'язання та сплачував орендну плату, з лютого 2014 року відповідач перестав здійснювати платежі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 40 749,00 грн.,за період з 16 лютого 2014 року по квітень 2016 року.

Відповідно до положень ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ст. 762 ЦК України за користування майном наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею. 764 ЦК України визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається продовженим, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того,що останній належним чином не виконує взяті на себе зобов'язань, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Державного підприємства «Національна Енергетична компанія «Укренерго»,суд першої інстанції виходив з того, ТОВ «Черемшина 2012» та ДП Державного підприємства «Національна Енергетична компанія «Укренерго» не укладались угоди, пов'язані з орендою майна.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_4 з займаної жилплощі, суд першої інстанції вважав такі вимоги передчасними, оскільки фактично договір оренди пролонгований сторонами.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зазначених позовних вимог не оскаржувалось в апеляційному порядку і судом апеляційної інстанції не перевірялось.

Посилання апелянта на те, що при відкритті провадження у справі порушено правила підсудності не приймаються судом до уваги, оскільки окремо від рішення суду, ухвала про відкриття провадження по справі апелянтом не оскаржувалась.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що позивачем самовільно було збільшено орендну плату, оскільки відповідно до п. 4.4 договору № 220 на оренду ліжко-місць в гуртожитках КЖКП «Агропромбудіндустрія», орендар бере на себе виконання зобов'язання сплачувати щомісяця по рахунках не пізніше 15-го числа поточного місяця (наперед за 1 місяць) плату за оренду ліжко-місць, яка з 1 січня 2012 року становить 339 грн. При зміні цін і тарифів, а також фактичних витрат тепло- та електроенергії, водопостачання та водовідведення згідно будинкових приладів обліку, Орендар додатково сплачує різницю в тарифах пропорційно кількості займаних ліжко-місць (п.п.5 зазначеного вище договору).

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що розрахунок, наданий представником позивача не відповідає дійсності,оскільки доказів на спростування даного розрахунку апелянтом суду не надано.

Доводи апелянта, що ним не укладалися договори на продовження оренди ліжко-місць та додаткові договори до договору № 220 також колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач проживає у гуртожитку, до теперішнього часу користується ліжко-місцями та комунальними послугами, тобто, сторони своїми діями свідчать про пролонгацію договору оренди.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання ОСОБА_4 на те, що він з березня 2016 року не проживає у гуртожитку, оскільки, як встановлено в суді апеляційної інстанції і не заперечувалось сторонами, до теперішнього часу ОСОБА_4 кімнату у гуртожитку не здав, ключі від кімнати відповідальній особі не передав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_4

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді