АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:647/1786/16-ц Головуючий в суді І інстанції: Миргород В.С.
Номер провадження:22-ц/791/370/17 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.

суддів: Вейтас І.В.

Радченка С.В.

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 30 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

02 вересня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, вимоги якого уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_10, на майно: земельну ділянку загальною площею 6,80 га, яка складається з двох земельних ділянок, площею 1,39 га - в тому числі рилі зрошувальної 1,39 га (0,42 паю), яка згідно публічної кадастрової карти України має кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 5,41 га - в тому числі рилі багорної 5,41 га (0,58 паю), яка згідно публічної кадастрової карти України має кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Львове Бериславського району Херсонської області ОСОБА_10 на підставі Державного акту на право власності серія НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження №356 голови Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 30.05.2007 року.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 21 грудня 2015 року помер його батько - ОСОБА_10, який за життя, 20.01.2005 року склав заповіт на ім'я ОСОБА_4 Спадковим майном за заповітом є земельний пай. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

21 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10, який за життя заповів йому земельний пай.

Посилаючись на те, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин через те, що він проживав окремо від спадкодавця, родичі приховали від нього факт смерті, позивач за зустрічним просив суд визначити йому додатковий строк - два місяці, для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 22 вересня 2016 року первісний та зустрічний позови об'єднані в одне провадження.

Ухвалою суду від 16 грудня 2016 року ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів.

Рішенням суду від 30 грудня 2016 року позов ОСОБА_5 до Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_10, на майно: земельну ділянку загальною площею 6,80 га, яка складається з двох земельних ділянок, площею 1,39 га - в тому числі рилі зрошувальної 1,39 га (0,42 паю), яка згідно публічної кадастрової карти України має кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 5,41 га - в тому числі рилі багорної 5,41 га (0,58 паю), яка згідно публічної кадастрової карти України має кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Львове Бериславського району Херсонської області ОСОБА_10 на підставі Державного акту на право власності серія НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження №356 голови Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 30.05.2007 року. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать нормам ЦК України, що регулюють спірні правовідносини.

Як пояснив ОСОБА_4 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_10 в 2005 році в один день оформив на нього довіреність на право користування земельною ділянкою та заповіт на земельний пай, оскільки ОСОБА_4 в той час займався селянським господарством і опікувався ОСОБА_10, як особою якого всі покинули, але в подальшому, внаслідок різних обставин доля ОСОБА_10 була йому вже невідома.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 її доводи не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_4, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з цієї підстави, відсутність у позивача іншого способу захисту цивільного права, з урахуванням вимог ст.ст. 1216,1217,1261, ч.1 ст.1225 ЦК України є підставою для задоволення позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку і в порядку спадкування.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд виходив з того, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця, відсутність відомостей про спадкову масу, відсутність відомостей про смерть спадкодавця не можуть бути визнані поважними причинами пропущення строку для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_10, який був батьком позивача, ОСОБА_5 ( а.с.56) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), на день смерті проживав разом з сином, позивачем по справі, за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 83 ).

За життя, ОСОБА_10 надав довіреність (без обмеження строку дії) на ім'я відповідача по справі, ОСОБА_4 на право користування та розпорядження земельною ділянкою (а.с.25) та в цей же день склав на цю ж особу заповіт, яким заповідав йому земельний пай, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_4, зареєстрований на ім'я ОСОБА_10 Бериславською районною державною адміністрацією 08.09.1997 року (а.с.24).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, відкриття спадщини, спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність ОСОБА_4 таких поважних причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по прийнятті спадщини, а відсутність: свідоцтва про смерть спадкодавця, відомостей про спадкову масу, про смерть спадкодавця не можуть бути визнані поважними причинами пропущення строку для прийняття спадщини.

Враховуючи, що підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 відсутні, колегія суддів вважає, що визначення прав інших спадкоємців, в тому числі ОСОБА_5, відносно спадщини, не має для позивача за зустрічним позовом правових наслідків.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду по суті спору не спростовують і, як такі, що не ґрунтуються на законі та доказах, підлягають відхиленню

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про застосування п.4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року(зі змінами) щодо видачі взамін втраченого державного акту на запит нотаріуса, нового (при наявності другого примірника), оскільки накази Держкомзему від 22 червня 2009 року №325 та від 30 серпня 2010 року №631 втратили чинність згідно наказу №537 від 09.09.2013 року Міністерства аграрної політики та продовольства України. А доводи апелянта про недоведеність неможливості отримання дублікату державного акту в позасудовому порядку не можуть бути за вищевикладених обставин, перешкодою для задоволення позовних вимог позивача .

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 30 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: І.В.Вейтас

С.В.Радченко