АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

14 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Лапчевської О.Ф.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України», в інтересах якої діє ОСОБА_1,

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України», треті особи: Міністерство інфраструктури України, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, про скасування рішення засідання пленуму про постановку вимоги про розірвання трудового договору (контракту) та скасування вимоги пленуму про розірвання трудового договору (контракту), -

В С Т А Н О В И Л А:

13 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» (далі - ВП «ФПАРРіЗУ», Профспілка) та просив скасувати рішення засідання пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19.02.2015 про постановку перед Міністерством інфраструктури України вимоги про розірвання трудового договору (контракту) з директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_2; скасувати вимогу пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19.02.2015 про розірвання трудового договору (контракту) з директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - ДПОПР України) ОСОБА_2

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно наказу Міністерства інфраструктури України від 01.12.2014 його було прийнято на посаду директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на умовах контракту строком з 01.12.2014 до 30.11.2019. 19 лютого 2015 року пленум Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» прийняв рішення про його звільнення із займаної посади, зазначаючи, що таке право Профспілки передбачене ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у випадку, якщо керівник підприємства, установи або організації порушує цей закон, законодавство про працю або колективні договори.

Вважав, що таке рішення відповідача є незаконним і в силу того, що в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України було створено декілька профспілкових організацій, у зв'язку з чим ініціатором повинна виступати не одна профспілкова організація, а всі, які створені на підприємстві. Відповідач приймаючи таке рішення не зазначив, в чому саме полягало таке порушення.

Зазначав, що такими діями відповідача були порушені його трудові права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення засідання Пленуму Центральної Ради Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» від 19.02.2015 про розірвання трудового договору (контракту) з директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_2 В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Профспілки на користь позивача судовий збір у сумі 551,21 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач через свого представника ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення в порушення норм процесуального закону вийшов за межі позовних вимог та прийняв рішення, що не стосується предмета позову. Зокрема, позивач просив скасувати рішення засідання пленуму про постановку вимоги про розірвання трудового договору (контракту) та скасування вимоги пленуму про розірвання трудового договору (контракту), а суд першої інстанції своїм рішенням скасував рішення засідання пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» про розірвання трудового договору (контракту) з директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_2

Крім того, в описовій частині рішення суд зазначає про відмову в задоволенні позову, а в мотивувальній та резолютивній частинах рішення приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не прийняв до уваги та не дослідив належним чином наявні в матеріалах справи письмові докази про порушення ОСОБА_2 закону про працю та колективного договору, а саме щодо звільнення та прийняття на роботу працівників. Дані докази свідчать про порушення позивачем вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Вважав необгрунтованими висновки суду щодо ненадання сторонами тексту п. 5.25 Колективного договору, яким передбачено виділення суми для виплати доплати прцівникам, що здійснюють безпосереднє УПР, для ознайомлення, оскільки в матеріалах справи міститься копія колективного договору 2014 року. Виплата доплати за інтенсивність працівникам, що здійснюють безпосереднє УПР за 2014 рік здійснена з порушенням п. 5.25 Колективного договору, тому директор Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_2 є відповідальним за порушення умов колективного договору.

Також як на підставу скасування рішення суду посилався на те, що судом першої інстанції досліджено докази з порушенням положень ст. 212 ЦПК України та надано перевагу одним доказам над іншими.

Посилаючись на те, що висновки суду щодо відсутності порушень трудового законодавства ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача - ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити, з підстав наведених в ній.

Президент Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» - ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав наведених в ній.

Представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.

Представник третьої особи - Міністерство інфраструктури України ОСОБА_6 в судовому засіданні просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України ОСОБА_7 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи позов в частині скасування рішення засідання пленуму Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» від 19.02.2015 про постановку перед Міністерством інфраструктури України вимоги про розірвання трудового договору (контракту) з директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що виконання ОСОБА_2 своїх трудових обов'язків здійснювалося з дотриманням Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», трудового законодавства, Галузевої угоди та Колективного договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає їх правильними, враховуючи наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом міністра інфраструктури України № 106-О від 27.06.2014 ОСОБА_2 з 01.07.2014 призначено виконуючим обов'язки директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Наказом міністра інфраструктури України № 230-О від 01.12.2014 ОСОБА_2 з 01.12.2014 призначено директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на умовах контракту строком з 01.12.2014 до 30.11.2019 включно.

Судом також встановлено, що у відповідності до вимог Закону України «Про колективні договори і колективні угоди» між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками цивільної авіації України на 2013-2015 роки укладено Галузеву угоду.

Пунктом 4.3.4. Галузевої угоди передбачено, що у разі виникнення на підприємстві необхідності протягом року скорочень більше 10 відсотків працівників, рішення про це необхідно приймати спільно з відповідними профспілковими комітетами, за погодженням з представником власника, та вищими виборними профспілковими органами.

Згідно п. 4.3.6. Галузевої угоди у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку із ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватись, про терміни проведения звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення наслідків будь-яких звільнень.

У пукнті 4.3.8. Галузевої угоди зазначено, що роботавці зобов'язуються не приймати на роботу нових працівників у разі використання режимів неповної зайнятості на підприємстві та якщо передбачається масове скорочення працівників аналогічних професій, за виключенням окремих випадків, коли виникла потреба в працівниках певної професії.

19.02.2015 відбулося засідання Пленуму Центральної ради ВП «ФПАРРізУ» та прийнято рішення вимагати від власника, міністра інфраструктури України, розірвання трудового договору (контракту) з директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_2, виходячи з допущених порушень Кодексу законів про працю України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Галузевої угоди та Колективного договору, користуючись правом, наданим профспілковому органу ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

03.03.2015 вищевказане рішення надійшло на адресу Міністерства інфраструктури України.

Як зазначено в рішенні Пленуму Центральної ради ВП «ФПАРРізУ» 21.11.2014 первинні профспілки Всеукраїнської профспілки «ФПАРРіЗ України» одержали повідомлення з боку директора ДПОПР України ОСОБА_2 про можливе переміщення або звільнення працівників у зв'язку зі скороченням штатів. Дане повідомлення не містило інформацію про причиии наступних звільнень, кількість, категорії працівників, яких це може стосуватися, та про терміни проведення звільнень, що с прямим протиріччям ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», п.4.3.6 Галузевої угоди.

Рішення обґрунтовано тим, що: «Прийнявши рішення про скорочення штатів, ОСОБА_2 здійснив прийом на роботу до Головного підприємства більш як 40 людей ззовні, у тому числі після направлення профспілкам повідомлення про скорочення штатів, що є порушенням права працівника, передбаченого п. 3 ст. 42 КЗпП України, а також порушенням п. 4.3.8. Галузевої угоди. Користуючись правом, наданим Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» ВП «ФПАРРіЗУ» направила на адресу директора ДПОПР України ОСОБА_2 запит із проханням надати інформацію про кількість прийнятих сторонніх працівників, їх кваліфікацію та досвід роботи, однак одержала немотивовану відмову, яка порушувала право профспілок, передбачене п. 28, п. 45 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Пунктом 2.2. наказу Украероруху № 378 від 31.12.2014 передбачається перегляд норм чисельності персоналу служб ЗНС РСП. Такий перегляд норм праці без погодження з профспілками суперечить ст. 86 КЗпП України, а подання на погодження по даному питанню до наших профспілок, які представляють персонал ЗНС, не було.

Розпорядження №5 Украероруху вводиться режим жорсткої економії, п. 1.4. цього розпорядження з 01.01.2015 по 30.06.2015 призупиняє усі види матеріальних заохочень та премій за виконання основних показників виробничої діяльності. Проте директором Украероруху ОСОБА_2 була виплачена надбавка за інтенсивність диспетчерському складу за липень-серпень минулого року у розмірі 2,5 млн. грн. у порушення п. 5.25. Колективного Договору, оскільки виділення суми на фінансування даних витрат у рамках Колективного договору зроблене не було.

01.12.2014 «ФПАРРіЗУ» у своєму листі на адресу директора ДПОПР України ОСОБА_2 виклала свою позицію про численні порушення законодавства, запропонувавши процедуру повернення до правового поля, однак 18.12.2014 одержала негативну відповідь,

19.12.2014 ВП «ФПАРРіЗУ» направила листа до Міністерства інфраструктури, у якому також містилася Інформація про численні порушення законодавства з боку адміністрації Украероруху, однак у відповідному листі від 03.02.2014, підписаному заступником міністра інфраструктури, старанно обійдені питання про порушення законодавства».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог у адміністративнй справі за позовом Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства інфраструктури України, Авіадиспетчирське об'єднання профспілок, Авіадиспетчерська професійна спілка, Федерація профспілок авіадиспетчерів України, Професійна спілка робітників по забезпеченню управління повітряним рухом, Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» про визнання протиправними дій та скасування наказів.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом ВП «ФПАРРіЗУ» просила суд визнати незаконними дії Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (директор ОСОБА_2.) щодо невиконання ним п. 4.3.4. Галузевої Угоди на 2013-2015 роки між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками цивільної авіації України, що виявилися в виданні наказу Украероруху від 19 вересня 2014 року № 255 «Про введення в дію оновленої організаційної структури»; визнати незаконними дії Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, щодо невиконання ним пунктів 4.3.4, 4.3.8 Галузевої Угоди на 2013-2015 роки між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками цивільної авіації України та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що виявилися у виданні наказу Украероруху від 19 листопада 2014 року № 328 «Про введення в дію штатних розписів, відповідно до оновленої організаційної структури Украероруху»; визнати незаконними дії Міністерства інфраструктури України щодо погодження Організаційної структури Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, як такі, що порушують п.п. 4.3.4, 4.3.6, 4.3.8 Галузевої угоди па 2013-2015 роки; скасувати наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху Українивід 19 вересня 2014 року № 255 «Про введення в дію оновленої організаційної структури», як такий, що порушує Галузеву угоду на 2013-2015 роки між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками цивільної авіації України; скасувати наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 19 листопада 2014 року № 328 «Про введення в дію штатних розписів, відповідно до оновленої організаційної структури Украероруху», як такий, що порушує Галузеву угоду на 2013-2015 роки між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками цивільної авіації України та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Постановою суду у даній справі встановлено обставини щодо виконання Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, директором якого є ОСОБА_2, вимог пунктів 4.3.4, 4.3.6., 4.3.8. Галузевої угоди на 2013-2015 роки.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року залишена без змін. Постанова набрала законної сили.

Постановляючи ухвалу, про залишення без змін постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2015, колегія суддів апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що накази Украероруху від 19.09.2014 № 225 «Про введення в дію оновленої організаційної структури», від 19.11.2014 № 328 «Про введення в дію штатних розписів, відповідно до оновленої організаційної структури Украероруху» прийняті в межах повноважень, у спосіб, встановлений чинним законодавством, а тому є правомірними та не підлягають скасуванню.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необгрунтованість порушення ОСОБА_2 Колективного договору та Галузевої угоди, зокрема пунктів 4.3.4., 4.3.6., 4.3.8., у зв'язку з чим дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині скасування рішення засідання пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19.02.2015 про постановку перед Міністерством інфраструктури України вимоги про розірвання трудового договору (контракту) з директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_2

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги що, суд вийшов за межі позовних вимог та ухвалив рішення, яке не стосується предмета позову, з огляду на наступне.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення судом першої інстанції розглянуто позовні вимоги, в тому числі про скасування рішення засідання пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19.02.2015 про постановку перед Міністерством інфраструктури України вимоги про розірвання трудового договору.

Зазначення в резолютивній частині рішення про скасування рішення про розірівання трудового договору, а також зазначення в мотивувальній частині про відмову в задоволенні позову, свідчить про описку, допущену судом, яка у відповідності до ст. 219 ЦПК України може бути виправлена судом за заявою осіб, які беруть участь у справі або з власної ініціативи суду.

Висновки суду щодо відсутності в діях ОСОБА_2 порушень п. 5.25. Колективного договору є обґрунтованими та відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи в обґрунтування неправомірності виплати доплати за інтенсивність праці за липень 2014 року працівникам, які здійснюють диспетчерське обслуговування повітряного руху відповідач посилається на п. 5.25. Колективного договору та Розпорядження № 35 від 27.01.2015 «Щодо здійснення заходів з оплати праці у зв'язку з погіршенням фінансового стану підприємства», яким призупинено період з 01.01.2015 до 30.06.2015 виплати та доплати.

Однак, такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки останній посилається на п. 5.25. Колективного договору за 2014 рік, а виплата була здійснена відповідно до наказу № 23/о від 21.01.2015. з урахуванням положень, затвердженого в Украерорух 01.01.2015 нового Колективного договору.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що на момент здійснення виплати доплат не було порушено п. 5.25. Колективного договору.

Судом правомірно не взято до уваги надані відповідачем рішення судів, якими були поновлені на посадах звільнені працівники, оскільки вони стосуються порушення порядку звільнення під час скорочення окремих працівників, які не є сторонами у справі, що переглядається.

Більш того, слід зазначити, що рішеннями Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2015: поновлено ОСОБА_9 на посаді інженера 1-ї категорії відділу захисту об'єктів від актів незаконного втручання служби безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та ОСОБА_10 на посаді заступника начальника служби безпеки в ДП «Украерорух», у зв'язку з недотриманням роботодавцем вимог, передбачених ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України, які регламентують порядок залишення переважного права на роботі.

Отже, розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Не заслуговують на увагу судової колегії і доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції у своєму рішенні не надав належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, надавши перевагу одним доказам над іншими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду і суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всі висновки суду першої інстанції повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т. 2, а.с. 103-109).

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами згідно зі ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України», в інтересах якої діє ОСОБА_1, - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/7378/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2369/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.