Провадження №2/523/1322/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання спадщини відумерлою, витребування у власність квартири, визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, визнання спадщини щодо майна ОСОБА_3 відумерлою, визнання права власності на квартиру та витребування у власність квартири.

Вимоги обґрунтовані тим, що слідчим Одеського МУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування в об'єднаному кримінальному провадженні №0000514 за фактом підроблення документа, а саме договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2. Квартира складається з двох кімнат загальною площею 53,00 кв. м. Станом на 31.12.2012 року вона належала на праві власності ОСОБА_3, яка проживала в ній одна. 17.04.2014 року о 13:35год до Суворовського РВ Одеського МУ ГУМВСУ в Одеській області надійшло зі служби 102 повідомлення про те, що за місцем мешкання раптово померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_3, труп без зовнішніх ознак насильницької смерті направлено до бюро СМЕ. Відповідно до фабули кримінального провадження №0000514 13.05.2015 року ОСОБА_1 надала співробітникам агенції нерухомості «Атланта», яка розташована за адресою: місто Одеса, проспект Добровольського, 92, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завідомо підроблений документ, а саме договір купівлі- продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Посилаючись на вказані обставини Одеська міська звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник Одеської міської ради ОСОБА_7 підтримала вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в засідання не зявилася, судом здійснено усі необхідні заходи для її належного повідомлення, про причини неявки не повідомляла.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 в засідання не зявився, направив до суду клопотання про розгляд справи в його відсутності.

За згодою позивача, справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Як було судом встановлено із змісту договору купівлі-продажу від 15.06.2010 року, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_5. Також із змісту договору видно, що він посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий №888.

Відповідно до інформації КП «БТІ» Одеської міської ради, квартира АДРЕСА_6 станом на 31.12.2012 року належала на праві власності ОСОБА_3.

Слідчим Одеського МУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування в об'єднаному кримінальному провадженні №0000514 за фактом підроблення документа, а саме договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Із витягу з кримінального провадження вбачається, що приватний нотаріус ОСОБА_2 11.06.2014 року звернувся до Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з заявою про виявлення факту підробки договору купівлі продажу квартири.

Згідно листа Одеського МУ ГУМВС України в Одеській області від 17.04.2014 року №9546 з електронної бази Єдиного обліку, 17.04.2014 року о 13:35 до Суворовського РВ Одеського МУ ГУМВСУ в Одеській області зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що за місцем мешкання раптово померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_7, труп без зовнішніх ознак насильницької смерті направлено до бюро СМЕ.

Згідно довідки за формою № 1 (виписка з домової книги про склад сім'ї) від 10.09.2015 року, сформованої КП «ЖКС «Північний», спадкодавець проживала одна у вказаній квартирі.

21.04.2015 року право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі вказаного вище договору, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.08.2015 року.

Відповідно до висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №233 від 05.08.2015 року, відтиск круглої печатки в договорі не відповідає відтиску печатки приватного нотаріуса ОСОБА_2, виконаний мастичним кліше з набору друкарського шрифту, відтиск прямокутного штампу виконаний за допомогою та використанням копіювально-розмножувальної техніки (принтер, ксерокс).

КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» в своєму листі повідомило, що 18.04.2014 року в Суворовському відділенні СМЕ, по направленню №000157 Суворовського РВ було проведено судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.№23. Акт судово-медичного дослідження №250, причина смерті не встановлена у звязку з вираженими гнильними змінами. Орієнтовна дата смерті 04.04.2014 року. На протязі трьох тижнів тіло померлої для поховання не забирали. Для оформлення документації для поховання, окрім направлення Суворовського РВ, не було представлено, у звязку з чим лікарське свідоцтво про смерть для реєстрації виписано з помилкою прізвища «Юнакова». 07.05.2014 року труп ОСОБА_3 було поховано на Західному кладовищі за кошти місцевого бюджету. Похоронне свідоцтво про смерть ІЖД №376340 знаходиться в архіві в місцевому відділі ДРАЦС.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян 05.05.2014 року, відділом ДРАЦС на підставі остаточного лікарського свідоцтва про смерть №250 від 05.05.2014 року, виданого Суворовським відділенням Відділу СМЕ трупів ОСОБА_8 судово-медичної експертизи Управління охорони здоровя та медицини катастроф м.Одеси, зареєстровано актовий запис №4755 про смерть 04.04.2014 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листом від 17.03.2016 року Четверта одеська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_3 конторою не заводилася, при цьому повідомлено про наявність посвідченого Восьмою ОДНК від 23.03.1994 року за реєстровим №2-1437 заповіту.

Згідно заповіту, отриманого судом від Одеського державного нотарільного архіву, складеного 22.03.1994 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-143, ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_10 спірну квартиру.

Відповідно до вимог ч.1 ч.2 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ч.1 ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Нормами ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою,пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи представлений висновок експерта, яким підтверджено підробку печатки нотаріуса в договорі, суд прийшов до висновку, що договір необхідно визнати недійсним, оскільки при його укладенні не було дотримано вказаних вище вимог, він не був посвідчений нотаріусом, тому не породжує жодних правових наслідків.

Відповідно до статті 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Положення статті 1277 Цивільного кодексу України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

У відповідності до частини 3 статті 140 Конституції України та частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, є міські ради.

Оскільки спадкоємці після смерті ОСОБА_3 не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, з часу відкриття спадщини, а саме 04.04.2014 року, минуло більше одного року, тому спадщина підлягає визнанню відумерлою і повинна перейти до територіальної громади міста ОСОБА_4 у власність.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи тому підлягають задоволенню.

Оскільки квартира знаходиться незаконному володінні ОСОБА_1, вона підлягає витребуванню у власність територіальної громади міста ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ст.154 ЦПК України після набрання рішенням законної сили захід забезпечення позову, накладений ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 21.09.2016 року, підлягає скасуванню.

Керуючисьст.ст. 10,11,64,154,212-215,224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Одеської міської ради задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартир №22 в будинку №79 по проспекту Добровольського в м.Одесі, укладений 15.06.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий №888, недійсним.

Визнати спадщину після смерті ОСОБА_3, що складається з квартири АДРЕСА_5 загальною площею 42 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, відумерлою.

Визнати за територіальною громадою міста ОСОБА_4 в особі Одеської міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 42 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м.

Витребувати у власність територіальної громади міста ОСОБА_4 в особі Одеської міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 42 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м з незаконного володіння ОСОБА_1.

Після набрання рішенням законної сили скасувати арешт з квартири АДРЕСА_5, накладений ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 21.09.2016 року справа №523/15619/15-ц.

Дане рішення після набрання законної сили є підставою для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 за територіальною громадою міста ОСОБА_4 в особі Одеської міської ради.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: