Справа № 510/1505/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача Орлівської сільради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.09.2013р. №35234113; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.09.2013р. №35234194; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5; довідка відділу Держгеокадастру у Ренійському районі про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 02.07.2016р.; копія витягу відділу Держгеокадастру у Ренійському районі про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 02.07.2016р.; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; копія державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2; довідки Орлівської сільради від 02.08.2016р. №02-15/301, №02-15/302., копія заповіту від 05.04.2002р.; постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2016р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся із відповідними вимогами та просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало його матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. та бабусі ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

За життя його матері ОСОБА_3 належало:

-земельна ділянка загальною площею 1,16 га. (із кадастровим номером: НОМЕР_3), розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 19 січня 2005 року.

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. Спадкоємство після смерті ОСОБА_3 здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1 Інших спадкоємців на момент розгляду справи судом не встановлено. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищезазначену земельну ділянку, як на об`єкт спадщини, яка на момент смерті належала спадкодавцю.У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті мати позивач (як спадкоємець за законом) звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин неналежно оформлених правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що 27.05.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну ділянку, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, син спадкодавця, ОСОБА_1 прийняв спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої мати, однак не зміг її юридично оформити.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла бабуся позивача ОСОБА_4, за життя якій належало право:

-на земельну частку (пай) в КСП «Прикордонник», розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території с. Орлівка Ренійського району Одеської області, згідно сертифікату серії НОМЕР_5, зареєстрований 14.08.1996р. у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_6

На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядилася належним їй майном, 05.04.2002 року залишила заповіт на ім'я позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.- померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк, після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин неналежно оформлених правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що 27.05.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну ділянку, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.Таким чином, онук спадкодавця, ОСОБА_1 прийняв спадщину що залишилася після померлої бабусі, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак не зміг її юридично оформити.

Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлих ОСОБА_3 таОСОБА_4і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці відсутні, представник Орлівської сільської ради, не заперечував проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 таОСОБА_4

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України) та заповітом (ст. 1223 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, звернувшись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщин, отже вважається таким, що їх прийняв.

Таким чином, позивач прийняв спадщину після померлих ОСОБА_3 таОСОБА_4, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, які позивач не зміг надати нотаріусу, а на підставі копій цих документів нотаріус не може оформити та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця, у зв'язку із тим, що закон пов'язує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки фізичної особи припиняється у момент її смерті, про що нотаріусом були винесені вмотивовані постанови про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину від 27 травня 2016 року, у зв'язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на вищевказані земельну ділянку та майновий пай з підстав прийняття спадщини за законом та за заповітом однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об'єкти спадкового майна, у зв'язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235,1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

- земельну ділянку загальною площею 1,16 га. (із кадастровим номером: НОМЕР_3), розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 19 січня 2005 року, після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

- земельну частку (пай) в КСП «Прикордонник», розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території с. Орлівка Ренійського району Одеської області, згідно сертифікату серії НОМЕР_2, зареєстрованого 14.08.1996р. у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_7, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.І. Дудник