У х в а л а

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В.,

Іваненко Ю.Г.,

Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Скрінз», третя особа - ОСОБА_5, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання наказів незаконними та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Діджітал Скрінз», третя особа - ОСОБА_5, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання наказів незаконними та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що при її звільненні з посади директора з юридичних питань у ТОВ «Діджітал Скрінз», яку вона займала з 01 квітня 2014 року згідно з наказом від 01 квітня 2014 року № 29-К, відповідачем було порушено вимоги чинного трудового законодавства.

Так, відповідач, у порушення вимог ст. ст. 40, 49-2 КЗпП України, звільнив її з займаної посади 15 січня 2016 року на підставі наказу від 15 січня 2016 року № 8-к, не пропонуючи їй при цьому переведення на інші вакантні посади та не перевіряючи можливість її переведення за її згодою на іншу роботу, в порушення положення ст. 47 КЗпП України, ні в перший робочий день після завершення періоду непрацездатності, тобто 14 січня 2016 року, який мав стати датою звільнення відповідно до попереджуваного листа ТОВ«Діджітал Скрінз» від 04 січня 2016 року № 656/16, а ні в день звільнення 15 січня 2016 року, відповідачем не було видано їй наказ про звільнення, трудову книжку, не проведено розрахунок та виплати належних при звільненні грошових коштів, відповідач, у порушення вимог ст. 49 КЗпП України, перешкоджає їй в отриманні допомоги по безробіттю та реєстрації в статусі безробітної, оскільки не надає довідку про середню заробітну плату, яка вимагається для реєстрації у центрі зайнятості, а також належного розрахунку розміру допомоги.

В обгрунтування позовних вимог в частині визнання незаконним наказу від 03 листопада 2015 року № 220-к щодо скорочення посади директора з юридичних питань та юрисконсульта, позивач також посилається на те, що його видано на виконання протоколу загальних зборів учасників, існування та достовірність якого викликає сумніви та який обгрунтовується неконкретними показниками, що не підтверджені належними доказами (первинними документами).

Щодо позовних вимог про визнання незаконним наказу від 06 листопада 2015 року № 267-1 про переміщення робочого місця директора з юридичних питань та юрисконсульта ТОВ «Діджітал Скрінз», позивач стверджує, що відповідач порушив порядок зміни істотних умов праці та примусив її працювати на змінених умовах без її згоди, надання якої передбачено ст. 32 КЗпП України.

На підставу для стягнення з відповідача суми на відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн та зобов'язання директора ТОВ «Діджітал Скрінз» публічно у присутності працівників ТОВ «Діджітал Скрінз» принести вибачення за допущені факти дискримінації, публічно повідомити про незаконність її звільнення з посади директора з юридичних питань ТОВ «Діджітал Скрінз» та направити на ім'я головного лікаря КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва спростування неправдивих відомостей щодо неї, направлених у запиті до медичної установи від 11 січня 2016 року вих. № 661/16, позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем ст. 43 КЗпП України, ст. 46 Конституції України та втручання в її особисте життя, у тому числі шляхом незаконного збору інформації про стан здоров'я та розголошення відомостей про особисте життя без надання відповідного дозволу, вона відчуває довготривалі моральні страждання, переживання, депресію, порушення звичайного ритму життя та перебуває у пригніченому стані, спричинених втратою джерела доходу, приниженням її як фахівця, роботу та внесок якого у діяльність компанії було перекреслено, та як людину, до якої принизливо ставляться.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За положеннями частини першої та третьої статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Виходячи з вимог статті 492 КЗпП України одночасно з попередженням про вивільнення конкретного працівника протягом двох місяців роботодавець повинен запропонувати йому всі наявні за відповідною кваліфікацією вакантні посади.

Згоду на переведення на іншу роботу працівник підтверджує письмовою заявою про таке переведення.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-2485цс16.

Встановлено, що з 17 жовтня 2011 року ОСОБА_4 працювала в ТОВ «Діджітал Скрінз» на посаді головного юриста, а відповідно до наказу від 01 квітня 2014 року № 29-К її було призначено на посаду директора з юридичних питань ТОВ «Діджітал Скрінз».

26 жовтня 2015 року загальні збори ТОВ «Діджітал Скрінз» визнали неефективним та недоцільним з точки зору оптимізації виробничих процесів та раціонального використання ресурсів товариства існування в складі штатного розпису адміністративного департаменту товариства посад директора з юридичних питань та юрисконсульта. Прийняли рішення про вжиття заходів оптимізації виробничих процесів та раціонального використання ресурсів товариства і, як наслідок, зміни в організації виробництва і праці, внесення змін до штатного розпису, скорочення штату та чисельності працівників шляхом скорочення штату певних працівників адміністративного департаменту, а саме посад директора з юридичних питань та юрисконсульта товариства згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з наступним вивільненням всіх таких працівників адміністративного департаменту товариства відповідно до положень КЗпП України та виключенням таких посад з штатного розпису товариства.

Вказане рішення загальних зборів ТОВ «Діджітал Скрінз» оформлено протоколом № 100.

Наказом ТОВ «Діджітал Скрінз» від 03 листопада 2015 року № 220-К наказано скоротити з 04 січня 2016 року штат працівників адміністративного департаменту ТОВ «Діджітал Скрінз», а саме вивести з 04 січня 2016 року зі штатного розпису посади директора з юридичних питань та юрисконсульта. Із 04 січня 2016 року штатний розпис ТОВ «Діджітал Скрінз» вважати зміненим. Забезпечити попередження працівників про майбутнє звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників відповідно до законодавства. Ознайомити працівників, які підпадають під звільнення, з вакантними посадами (у випадку їх наявності). Провести звільнення працівників відповідно до положень КЗпП України.

03 листопада 2015 року було ознайомлено з указаним наказом директора з юридичних питань ОСОБА_4 та юрисконсульта ОСОБА_6, про що свідчать їх підписи на наказі.

03 листопада 2015 року ОСОБА_4 було отримано письмове повідомлення № 549/15 про її майбутнє звільнення з проханням до 06 листопада 2015 року надати документи (у разі їх наявності), що надають їй право на залишення на роботі, про що свідчить її підпис.

Із вакантними посадами ТОВ «Діджітал Скрінз» було ознайомлено юрисконсульта ОСОБА_6, підпис ОСОБА_4 про ознайомлення з такими посадами у вказаному списку відсутній.

Згідно з актом від 03 листопада 2015 року, складеним директором ТОВ «Діджітал Скрінз» ОСОБА_5 та фахівцем по роботі з персоналом ОСОБА_7 ОСОБА_4 відмовилась від ознайомлення із запропонованими вакантними посадами.

Наказом за від 15 січня 2016 року № 8-К ОСОБА_4 було звільнено з займаної нею посади з 15 січня 2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Отже суди, установивши, що відбулося скорочення посади, яку обіймала позивач, та що їй було запропоновано вільні вакантні посади дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивача звільнено з дотриманням вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 492 КЗпП України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

О.М.Ситнік