Номер справи 220/2350/16-ц
Номер провадження 2/220/80/17
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2017 року смт Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Яненко Г.М.

при секретарі Черняєвій С.П.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача №1 ОСОБА_2

представника відповідача №2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1

до відповідача №1 Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

відповідача №2 селянського фермерського господарства «Прометей»,

про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відповідача №2 селянського фермерського господарства «Прометей» про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Вимоги позивача мотивовано тим, що накладений органом ДВС арешт порушує його право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

В судовому засіданні представник відповідача №1 проти позову заперечив, посилаючись на відсутність у діях виконавчої служби порушень прав позивача та вчинення виконавчих дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавчу службу».

Представник відповідача №2 проти позову не заперечив, вказав на те, що свої зобовязання за договором іпотеки СФГ «Промотей» виконало повністю та у визначений строк, будь-які порушення з його боку не допускались. Разом з тим, звернув увагу суду на внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про накладення арешту 05 грудня 2016 року, в той час як постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№53047620 було винесено лише 06 грудня 2016 року. Тобто, накладення обтяження передувало відкриттю виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу судом встановлено:

30 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Прометей» укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки.

На підставі договору іпотеки від 30 листопада 2016 року до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нотаріусом внесено інформацію про обтяження за №№17740210,17740034.

Відповідно до змісту договору, СФГ «Прометей» (іпотекодавець) виступило майновим поручителем ОСОБА_4 (боржника) для забезпечення виконання основного зобовязання по поверненню позичених в ОСОБА_1 (іпотекодержателя) коштів в сумі 750000 грн. за договором позики, складеного у простій письмові формі, та передало в іпотеку автозаправну станцію «Янісоль», загальною площею 356 кв.м., розташовану за адресою вул. Верхня, 6, смт. Велика Новосілка, Донецької області (реєстраційний номер 212) та тарний кіоск загальною площею 108 кв.м. розташований за адресою вул. Колхозна, 19 с. Нескучне, Великоновосілківського району, Донецької області (реєстраційний номер 12).

Строк виконання боржником свого зобовязання за договором позики сторони погодили у п.1.3 договору іпотеки 02 грудня 2016 року.

Вартість переданого в іпотеку майна сторони встановили за згодою в сумі 800000 грн. (п.1.4 договору).

В розділі 4 договору, сторони передбачили застереження, відповідно до якого, звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання може здійснюватись шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У цьому випадку право власності на предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя з дня наступного за останнім днем строку, визначеного для виконання порушеного основного зобовязання та/або умов цього договору у вимозі про усунення порушень, яка буде надіслана Іпотекодаржателем згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку»; при цьому, у разі прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення у спосіб зазначений у цьому пункті, у вимозі про усунення порушень Іпотекодержателем зазначається дата переходу права власності на предмет іпотеки.

Як стверджує позивач, через невиконання боржником свого зобовязання, по накладній №2 від 02 грудня 2016 року, СФГ «Прометей» (іпотекодавець) на підставі договору від 30 листопада 2016 року, через свого представника ОСОБА_4, передало ОСОБА_1 (іпотекодержателю) предмет іпотеки, а саме: (на мові оригіналу №1 «АЗС «Янисоль» (закусочная, СТО, мойка, магазин, дом-вагон, торговий киоск» кількість 1 шт., ціна 549002,16 грн.), №2 Тарний ларек с. Нескучное кількість 1 шт. ціна 1061,30 грн., всього на суму 660076,15 грн. (у т.ч. 110012,69 грн. ПДВ).

За змістом позову, 09 грудня 2016 року позивачу стало відомо про те, що 05 грудня 2016 року Великоновосілківським районним відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області на підставі постанови ВП 53047620 до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено інформацію про обтяження, тобто накладення арешту на все майно СФГ «Прометей».

На заяву ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року, орган ДВС надав відповідь №897/1/5930 від 14 грудня 2016 року про накладення арешту на майно належне СФГ «Прометей» на виконання наказу господарського суду від 15 листопада 2016 року у справі 905/2458/16 про стягнення з СФГ «Прометей» на користь ПП «Рондо» 668113,95 грн. боргу та розяснив право заявника вирішити спір щодо звернення стягнення на заставне майно в судовому порядку.

Накладення арешту на належне йому майно, стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про відновлення його порушених прав.

Однак, позивач (без зазначення причин) не представив документів, які безумовно мають значення для вирішення даного спору.

Так, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (ч.3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

В порядку ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В силу ч.2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, згідно з ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

У відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

В Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.11.2016р. № 359/4092/15-ц|6-2457цс16, зокрема зазначено, що аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до вимог ст.129 Конституції України, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 119 ЦПК України, позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити у т.ч. зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Поряд з цим, стаття 131 ЦПК України, покладає на сторін обовязок подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

В порушення приписів перелічених норм, позивачем не зазначено доказів, що підтверджують порушення боржником строку виконання зобовязання, від-так, виникнення у позивача права вимагати задоволення своїх вимог за рахунок майна іпотекодавця, доказів звернення до майнового поручителя в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», з вимогою про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, доказів проведення оцінки майна станом на час його передачі іпотекодержателю, доказів, які дають змогу ідентифікувати майно, передане по накладній №2 від 02 грудня 2016 року (як то місцезнаходження, реєстраційні номери нерухомого майна, кадастрові номери земельних ділянок, на яких розміщені обєкти переданого нерухомого майна) із майном переданим в іпотеку за договором від 30 листопада 2016 року, доказів наявності у представника повноважень на передачу нерухомого майна від імені майнового поручителя, тощо.

Неподання перелічених доказів перешкоджають повному, всебічному та обєктивному зясуванню обставин справи, а тому, в порядку ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 11, 27, 31, 57-61, 119-121, 131, 179, 185, 192, 196, 207-212 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.М.Яненко