УХВАЛА

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до голови Слов'янської міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення та поновлення на роботі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 5 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 29 березня 2012 року між ним та виконавчим комітетом Словянської міської ради Донецької області в особі міського голови Штепа Н.І. на підставі розпорядження міського голови був укладений контракт (трудовий договір), згідно з яким його було призначено на посаду генерального директора комунального підприємства Словянської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва» (далі - КП «Регіональне управління капітального будівництва») строком до 28 березня 2013 року.

Розпорядженням міського голови Словянської міської ради Донецької області від 28 березня 2013 року строк дії контракту зі збереженням його умов, було продовжено до 28 березня 2016 року.

25 березня 2016 року розпорядженням міського голови, на підставі п. п. 2, 8 ст. 36 КЗпП України його було звільнено з посади генерального директора КП Слов'янської міської ради «РУКБ».

Відповідно до ст. 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. При укладенні контракту його не попередили про зміну істотних умов праці, а тому він вважає припинення контракту з підстав закінчення його строку є незаконними.

Також позивач зазначав, що на час його звільнення з посади у період з 15 по 30 березня 2016 року він перебував на лікарняному. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути законним якщо в день звільнення працівнику був виданий лікарняний листок про його тимчасову непрацездатність.

З урахуванням зазначеного, позивач просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Словянського міського голови Донецької області від 25 березня 2016 року про звільнення його з посади генерального директора КП «Регіональне управління капітального будівництва» з 28 березня 2016 року, згідно з п. 2 п. 8 ст. 36 КЗпП України; поновити його на роботі на посаді генерального директора КП «Регіональне управління капітального будівництва»; допустити негайне виконання рішення суду в частині його поновлення на роботі на посаді генерального директора КП «Регіональне управління капітального будівництва».

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 5 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивача звільнено на підставі розпорядженням міського голови Словянської міської ради Донецької області у зв'язку із закінченням строку дії контракту, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Також судом зазначено, що ч. 3 ст. 40 КЗпП України встановлює заборону звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), а ОСОБА_3 звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Такі висновки є правильними, ґрунтуються на фактичних обставинах, установлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Судом установлено, що відповідно статуту, затвердженого рішенням виконавчого комітету Словянської міської ради Донецької області від 9 жовтня 2009 року, КП «Регіональне управління капітального будівництва», є юридичною особою, власником підприємства є Слов'янська міська рада Донецької області. Керівництво підприємством здійснює генеральний директор, який призначається розпорядженням міського голови. При призначенні генерального директора підприємства міський голова укладає з ним контракт, у якому визначається права, терміни найму, обов'язки та відповідальність генерального директора перед власником, органом керування і трудовим колективом, умови його матеріального забезпечення і звільнення від займаної посади з урахуванням гарантій передбачених контрактом і законодавством України.

29 березня 2012 року виконавчим комітетом Словянської міської ради Донецької області, в особі міського голови Штепа Н.І., з одного боку та ОСОБА_3 з іншого боку, укладено контракт (трудовий договір), відповідно якого останнього призначено на посаду генерального директора КП «Регіональне управління капітального будівництва», згідно з розпорядженням міського голови від 28 березня 2012 року, на термін з 29 березня 2012 року по 28 березня 2013 року.

Розпорядженням міського голови Словянської міської ради від 28 березня 2013 року генеральному директору КП «Регіональне управління капітального будівництва» ОСОБА_3 продовжено строк дії контракту від 29 березня 2012 року, із збереженням умов продовжено на новий строк з 29 березня 2013 року по 28 березня 2016 року включно.

Листом Словянського міського голови Лях В.М. від 12 січня 2016 року генерального директора КП «Регіональне управління капітального будівництва» ОСОБА_3 попереджено, про те що укладений з ним контракт на посаду генерального директора КП «Регіональне управління капітального будівництва» ОСОБА_3, який закінчується 28 березня 2016 року, укладатися на новий строк не буде. Зазначений лист позивач отримав особисто 12 січня 2016 року.

Також установлено, що ОСОБА_3 у період з 15 по 31 березня 2016 року перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листом непрацездатності.

25 березня 2016 року розпорядженням міського голови Словянської міської ради Донецької області у зв'язку із закінченням строку дії контракту на підставі п. 5.2, розділу 5 контракту з ОСОБА_3 від 29 березня 2012 року, п. 2, п. 8 ст. 36 КЗпП України, ОСОБА_3 з 28 березня 2016 року, звільнено з посади генерального директора КП «Регіональне управління капітального будівництва».

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч. 3 ст. 21 КЗпП України).

Відповідно до п. 8 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 (зі змінами та доповненнями), контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті.

Як роз'яснив судам Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст. 21 КЗпП України). Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств).

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (п. п. 2 і 3 ст. 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або іншого волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору - контракту він виявив, коли звертався із заявою про прийняття на роботу за строковим трудовим договором - контрактом. У цей же час він виразив і волю на припинення такого контракту після закінчення строку, на який він був укладений. Власник не зобов'язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Установлено, що строк дії контракту закінчився 28 березня 2016 року й з 28 березня 2016 року ОСОБА_3 було звільнено з посади генерального директора КП «Регіональне управління капітального будівництва».

При цьому, 12 січня 2016 року відповідач попередив позивача про те, що укладений з ним контракт на посаду генерального директора КП «Регіональне управління капітального будівництва» укладатися на новий строк не буде.

За таких обставин суди дійшли до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки його було звільнено у зв'язку із закінченням строку дії контракту, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються лише переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 5 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта