Ухвала

іменем україни

21 квітня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, обгрунтовуючи його тим, що 20 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошей на суму 50 000 грн.

На підтвердження отримання коштів ОСОБА_4 надав розписку, згідно з якою зобов'язався повернути отримані кошти ОСОБА_2 у строк до 20 грудня 2013 року.

Не маючи змоги погасити заборгованість за договором позики від 20 грудня 2011 року та в підтвердження намірів повернення заборгованості відповідач передав ОСОБА_2 автомобіль марки «Opel Vectra», 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. У разі невиконання взятих на себе зобов'язань за договором, зобов'язався до 31 грудня 2014 року переоформити на позивача вказаний автомобіль, який на момент передачі грошових коштів перебував у власності відповідача.

Оскільки йому стало відомо, що на автомобіль марки «Opel Vectra», 1995 року випуску, накладено арешт відділом державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, відповідач борг не повернув, автомобіль не переоформив, весь цей час позивач користувався цим транспортним засобом і вважає його своїм майном, просив визнати за ним право власності на даний автомобіль.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Opel Vectra», 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21 березня 2017 року рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Вінницької області від 21 березня 2017 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та залишення в силі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За правилами ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами у письмовій формі не укладався, цей автомобіль не знятий з облікув уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_4, тому дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль на підставі ст. 392 ЦК України.

Оскільки зазначене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а викладені в касаційній скарзі доводи були предметом перевірки під час судового засідання та висновків суду не спростовують, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Вінницької областівід 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П.Євграфова