_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6903/16-ц
Провадження № 2/520/5517/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

при секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,

Встановив:

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. До судового засідання після перерви позивачка не з'явилась, надала заяву про вирішення спору за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 і представник Малиновської райадміністрація, як орган опіки та піклування до суду не з'явились, про час і місце слухання справи сповіщені, надали заяви про вирішення спору за їх відсутності. Відповідач у заяві позовні вимоги визнав.

Від Малиновської райадміністрації надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2005 рік. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 - актовий запис про народження №294, вчинений 08.05.2002 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після розірвання шлюбу між сторонами малолітній ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати з матір'ю.

Позивачка стверджує, що відповідач долею сина не цікавиться, станом здоров'я- не опікується, з дитиною не спілкується, участі у вихованні і в утриманні дитини не приймає, що син не знає батька і не має ніяких почуттів до нього. ОСОБА_1 вимагає позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, посилаючись на інтереси дитини.

На підтвердження позову позивачева сторона посилається на такі докази: довідку з місця проживання, свідоцтво про народження ОСОБА_3, свідоцтво про розірвання шлюбу,довідку з учбового закладу, що відвідує хлопчик, характеристика на матір, письмові пояснення сусідів, що дитина проживає з матір'ю, батько участі у вихованні і утриманні дитини не приймає, нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 про його згоду на позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3, висновок рай адміністрації як органу опіки та піклування від 12.10.2016 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При викладених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 обгрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З аналізу змісту норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" надав такі роз»яснення: позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про навмисне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки протягом тривалого часу він не проявляв відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан здоров'я та розвитку, хоча зобов'язаний це робити. Так, 25.02.2015 року Малиновська рай адміністрація, як орган опіки та піклування , вирішуючи питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав встановила, що ОСОБА_2 свої батьківські обов'язки у відношенні до малолітнього сина ОСОБА_4 не виконував протягом довгого часу, але на засіданні ради опіки категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав і Малиновська райдаміністрація у висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношення малолітнього ОСОБА_3 зазначила, що вважає за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав та надала ОСОБА_2 6 місяців для того, щоб він змінив свою поведінку у відношенні до малолітнього сина та своє ставлення до батьківських обов'язків. Батько дитини відносин з сином не налагодив, своє ставлення до виконання батьківських обов'язків не змінив, тому орган опіки і піклування удруге розглядав заяву матері дитини про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав і зробив висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Право позивачки звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав передбачено ст.165 СК України.

Керуючись ст.213, 214, 215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - громадянина ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.