Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Мельник С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Рівненський експертно-технічний центр держпраці" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства "Рівненський експертно-технічний центр держпраці" про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення незаконно утриманої премії, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до державного підприємства "Рівненський експертно-технічний центр держпраці" про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення незаконно утриманої премії задоволено частково.

Скасовано наказ № 30-к від 28 вересня 2015 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани на ОСОБА_3, виданий директором ДП "Рівненський ЕТЦ" ОСОБА_4.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ДП "Рівненський експертно-технічний центр держпраці" покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Пояснює, що наказом № 30-К від 28.09.2015 р. ОСОБА_3 оголошено догану за порушення вимог п. 2.1.5 посадової інструкції головного бухгалтера.

Згідно наказу Державної служби України з питань охорони праці № 237-к від 27 серпня 2015 року з 01.09.2015 р. директором підприємства призначено ОСОБА_4.

Позивачка була обізнана і визнала в судовому засіданні, що з 01.09.2015 року змінився керівник, але незважаючи на цей факт, 01 вересня 2015 року було здійснено ________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/2956/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_5

Провадження № 22-ц/787/227/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_6

перерахування податків і зборів, розрахункових виплат з використанням електронного цифрового підпису особи, яка станом на 01.09.15 не мала права підпису документів, оскільки звільнена з посади керівника підприємства.

Здійснення платежу без погодження з директором ДП "Рівненський ЕТЦ Держпраці" суперечить установчим документам підприємства.

В оскаржуваному судовому рішенні вказано, що керівництво ДП "Рівненський ЕТЦ Держпраці" дати пояснення з приводу вище зазначеного порушення позивачу ОСОБА_3 не запропонувало.

Однак, такий висновок суду є помилковим та спростовується матеріалами справи і поясненнями позивачки.

На вимогу директора надати пояснення щодо порушення порядку здійснення платежів, головний бухгалтер надала письмові пояснення у формі службової записки № 05/09 від 03.09.2015 року.

Законодавство не вимагає оформлення розпорядчим документом вимоги про надання пояснень.

Позивачка свідомо порушила вимоги посадової інструкції, вимоги законодавства. Вона мала можливість здійснити перерахування коштів шляхом подання до банку відповідних платіжних доручень на паперовому носії, однак не вчинила це, у передбачений законом спосіб.

ДП "Рівненський ЕТЦ" не погоджується з висновком суду щодо дотримання ОСОБА_3 строку звернення до суду.

06 листопада 2015 року позивачка зверталась до профкому підприємства з заявою-зверненням щодо незаконності наказу № 30-К від 28.09.2015 р.

Свідок ОСОБА_7 (інспектор з кадрів) підтвердила суду, що позивачка під час перебування на лікарняному (з 28.09.2015 р. по 11.02.2016 р.) приходила на підприємство, копію наказу отримувала, однак ставити підпис про ознайомлення на наказі №30-К від 28.09.16 відмовлялася, мотивуючи це тим, що зробить це після виходу на роботу. Відразу після приступлення позивачки до роботи - 12.02.2016 р. вона була ознайомлена з наказом під підпис.

Звернення 06.11.2015 р. до профкому підприємства із заявою-зверненням щодо незаконності наказу № 30-К від 28.09.2015 р., подача скарги від 09.12.2015 р. з долученим до неї наказом доводить факт, що станом на 06.11.2015 р. та 09.12.2015 р. позивачка знала про порушення свого права.

До суду вона звернулася 14 березня 2016 року. Про поважність причин пропуску строку позовної давності не повідомляла.

Просить суд змінити оскаржуване рішення шляхом повної відмови в заявлених позовних вимогах.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з лютого 2004 року перебуває у трудових відносинах з ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці".

Згідно наказу № 237-к від 27 серпня 2015 року ОСОБА_4 з 01 вересня 2015 року призначено на посаду директора ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" (а.с. 35).

Наказом "Про накладання дисциплінарного стягнення" № 30-К від 28.09.2015 року оголошено догану головному бухгалтеру ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" ОСОБА_3 за порушення вимог п. 2.1.5 Посадової інструкції головного бухгалтера (а.с. 5, 37-40).

Як вбачається із пояснень представника ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці", підставою накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3 було те, що бухгалтерією установи 01 вересня 2015 року здійснено перерахунок коштів з використанням електронно-цифрового підпису колишнього директора ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" ОСОБА_8, який був звільнений з посади з 31 серпня 2015 року (а.с. 33).

Відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення.

Згідно ст.ст. 139, 140, 142 КЗпП України та пункту 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС № 213 від 20.07.1984 року, які чинні на даний час, порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований, та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України).

Таким чином, метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є з'ясування обставин, за яких вчинено проступок для врахування цього поряд з іншими обставинами при обранні виду стягнення, а тому сам по собі факт неотримання власником або уповноваженим ним органом таких пояснень за відсутності даних про поважність причин вчинення проступку не може бути підставою для визнання рішення про застосування дисциплінарного стягнення незаконним.

Проте, місцевий суд на зазначене уваги не звернув, не врахував службової записки ОСОБА_3 від 03.09.2015 року № 05/09, не надав їй належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем не доведено виконання вимог ст. 149 КЗпП України відносно відібрання у ОСОБА_3 письмових пояснень з приводу вчиненого порушення трудової дисципліни.

Відповідно до службової записки ОСОБА_3 від 03.09.2015 року № 05/09 "Щодо пояснюючої ОСОБА_9П." 01 вересня 2015 року бухгалтером І категорії ОСОБА_9 було здійснено розрахункові виплати по системі КлієнтБанк ОСОБА_10, який був звільнений 31 серпня 2015 року. Станом на час здійснення платежів діяли електронні цифрові підписи на в.о. директора ОСОБА_8 (а.с. 21).

Згідно п. 2.1.5 посадової інструкції головного бухгалтера, що затверджена начальником ДП "Рівненський ЕТЦ" від 01.07.2010 року, головний бухгалтер, за погодженням начальника Рівненського ЕТЦ зобовязаний забезпечувати перерахування податків та зборів, проведення розрахунків з іншими кредиторами відповідно до договірних зобовязань (а.с. 38).

Як вбачається з матеріалів справи, відділом бухгалтерського обліку та звітності 01 вересня 2015 року було здійснено розрахункові виплати по системі КлієнтБанк ОСОБА_10, який був звільнений 31 серпня 2015 року, з використанням електронних цифрових підписів колишнього керівника ДП "Рівненський ЕТЦ", який, станом на 01.09.2015 року, не мав права підпису документів підприємства.

Таким чином, у діях ОСОБА_3 вбачається порушення п. 2.1.5. посадової інструкції головного бухгалтера, оскільки бухгалтерією було здійснено розрахункові виплати з використанням електронних цифрових підписів колишнього керівника без погодження з діючим начальником Рівненського ЕТЦ ОСОБА_4.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки позивачкою не оскаржено рішення місцевого суду в частині позовних вимог про стягнення незаконно утриманої премії то у цій частині рішення перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Строк звернення до суду ОСОБА_3 не пропустила, оскільки з наказом про накладення дисциплінарного стягнення вона ознайомилася 12 лютого 2016 року, а з позовом до суду звернулася 14 березня 2016 року (а.с. 1, 5, 46).

Ураховуючи те, що судом неповно зясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення, в частині задоволення позовної вимоги про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, підлягає скасуванню з ухваленням, у цій частині нового рішення - про відмову у задоволенні такої позовної вимоги ОСОБА_3.

На підставі ст.ст. 139, 140, 142, ч. 1 ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України, керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу державного підприємства "Рівненський експертно-технічний центр держпраці" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2016 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_3 до державного підприємства "Рівненський експертно-технічний центр держпраці" про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення скасувати.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до державного підприємства "Рівненський експертно-технічний центр держпраці" про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

ОСОБА_11 ОСОБА_6

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2