Справа № 463/2541/16 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/550/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю - відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останнього на свою користь 12 655, 00 грн. основного боргу за договором позики, а також 379, 65 грн. трьох процентів річних за прострочення виконання зобовязання. Судові витрати просив покласти на відповідача.

В обґрунтування заявленого позову послався на те, що між ним та відповідачем 01.11.2013 року було укладено договір безвідсоткової позики, за умовами якого відповідач отримав у нього у борг 4000,00 грн., еквівалентних 500 доларів США, які зобовязувався повернути у строк до 01.04.2014 року. На підтвердження укладення такого договору та отримання коштів відповідач надав розписку.

Однак, відповідач у встановлений у договорі термін взяті на себе зобовязання не виконав, а саме не повернув обумовленої у договорі позики, добровільно це зробити відмовляється, у звязку з чим він був змушений звертатися у суд із даним позовом за захистом свого порушеного права.

При цьому, просив стягнути суму боргу з урахуванням еквіваленту 500 доларів США станом на дату предявлення позову. Що стосується трьох процентів річних, то такі просив стягнути на підставі ст. 625 ЦК України.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4000,00 грн. основного боргу за договором позики від 01.11.2013 року та 304,44 грн. - три проценти річних за період з 01.04.2014 року по 26.04.2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року у частині стягнення суми трьох процентів річних від простроченого зобовязання оскаржив позивач ОСОБА_3, подавши на таке у наведеній частині апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення у частині стягнення суми трьох процентів річних хоча і є законним, однак судом невірно проведено розрахунок такої суми і, як наслідок, стягнено таку суму процентів річних не у повному розмірі. Таким чином вважає, що оскаржуване рішення суду у наведеній частині ухвалене без повного та всебічного зясування усіх обставин справи.

Зазначає, що розмір трьох процентів річних за період прострочення виконання відповідачем взятого на себе зобовязання за договором позики від 01.11.2013 року складає 2002,36 грн., про що додав відповідний розрахунок такої заборгованості. Крім того, він просив стягнути таку суму за увесь період прострочення, а не лише до 26.04.2016 року, як це зробив суд першої інстанції.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року скасувати у частині стягнення трьох процентів річних від суми позики та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути на його користь 2002,36 грн. три проценти річних за період з 01.11.2013 року по 12.10.2016 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 01.11.2013 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 4000,00 грн., еквівалентних на той час 500 доларам США, які зобовязувався повернути у строк до 01.04.2014 року. На підтвердження укладення такого договору позики і отримання коштів відповідач надав письмову розписку.

Оскільки відповідач отриманих у борг коштів у визначений договором строк не повернув, то суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 4000,00 грн..

Рішення суду у наведеній вище частині не оскаржується тому колегія суддів у цій частині не перевіряється.

Разом з тим, надаючи оцінку у межах поданої апеляційної скарги оскаржуваному рішенню суду, зокрема у частині стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних від простроченого зобовязання у розмірі 304,44 грн. за період з 01.04.2014 року по 26.04.2016 року, колегія суддів дійшла висновку, що судом обґрунтовано при встановлених обставинах стягнено такі проценти на підставі положень ст. 625 ЦК України, однак не за повний період прострочення і не згідно вірно проведеного розрахунку.

Так, період прострочення відповідачем виконання взятого на себе зобовязання у межах встановленого законом строку закінчується датою ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, як про це, власне, і зазначив позивач. Натомість суд обмежився кінцевою датою прострочення зобовязання 26.04.2016 року, не обґрунтувавши таку належним чином.

Крім того, судом невірно проведено розрахунок суми трьох процентів річних, яка за період прострочення виконання зобовязання до 12.10.2016 року включно від суми 4000,00 грн. складає 2002,36 грн.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право змінити рішення.

З огляду на усе вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції у частині періоду та суми стягуваної пені, а саме стягнути з відповідача на користь позивача три проценти річних за прострочення грошового зобовязання за період з 01.11.2013 року по 12.10.2016 року у сумі 2002,36 грн.

В решті оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, ст. 307 ч. 1 п. 1, 3, 308, ст. 309 ч.1 п.3, 4, ст. 313, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року змінити в частині періоду та суми стягуваної пені, а саме стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 3% річних за прострочення грошового зобовязання за період з 01 листопада 2013 року по 12 жовтня 2016 року в сумі 2002 грн. 36 коп.

В решті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_4