Номер провадження: 22-ц/785/200/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Станкевича В.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Витребувано від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 нерухоме майно у виді:

1. Житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що складається з:

- літ. А1 (0 поверх): сходова клітина площею 12,4 кв.м.; кладова площею 19,5 кв.м.; більярдна площею 31,6 кв.м.; гараж площею 67,6 кв.м.; літ "а" веранда площею 6,7 кв.м.;

- літ. А2 (перший поверх): вітальня площею 30,8 кв.м.; бібліотека площею 19 кв.м.; сходова клітина площею 12,2 кв.м.; столова площею 31,5 кв.м.; коридор площею 7,2 кв.м.; кухня площею 22 кв.м.; санвузол площею 4,9 кв.м;

- літ. А2 (другий поверх): сходова клітина площею 12,3 кв.м.; житлова площею 19,1 кв.м.; житлова площею 31,1 кв.м.; санвузол площею 3,4 кв.м.; житлова площею 16,4 кв.м.; вітальня площею 26,8 кв.м.; житлова площею 14,8 кв.м.; санвузол площею 3,2 кв.м;

- літ. А2 (третій поверх): сходова клітина площею 6,7 кв.м.; мансарда площею 19,8 кв.м.; мансарда площею 14,4 кв.м.; мансарда площею 20,2 кв.м.; мансарда площею 13,7 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», провулок Маячний, будинок №11/4.

2. Земельну ділянку площею 0,1032 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:2268, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», провулок Маячний, ділянка №11/4.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору 6890 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, у повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2013 року у цивільній справі №1519/7583/2011 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя позивачу у власність були виділені житловий будинок та земельна ділянка площею 0,1032 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:2268, які знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», провулок Маячний, ділянка №11/4. (том 1, а.с. 61-85)

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 року рішення Малиновського районного суду від 05.11.2013 року скасовано з ухваленням нового рішення, яким зазначені вище земельна ділянка та житловий будинок були виділені у власність ОСОБА_6 (том 1, а.с. 86-101).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 року скасоване і залишено в силі рішення Малиновського районного суду від 05.11.2013 року (том 1, а.с. 119-126).

ОСОБА_6, достовірно знала про наявність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 року, оскільки у жовтні 2015 року зверталася із заявою до Верховного Суду України про її перегляд. (том 1, а.с. 180-181)

Незважаючи на це, та скориставшись, що право власності на земельну ділянку та житловий будинок було зареєстровано за нею на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 року, ОСОБА_2 всупереч законних прав та інтересів позивача як власника цього майна 19.11.2015 року на підставі нотаріально посвідчених договорів продала житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_5 (том 2, а.с. 10-41, 68-84)

07.12.2015 року ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу продала житловий будинок і земельну ділянку ОСОБА_4В.(том 2, а.с. 42-67, 85-113).

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року №9 реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

За пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача є за наявності у діях власника майна волі на передачу майна.

За змістом наведеного майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-52цс14 від 11.06.2014 року, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування.

Тому, колегія суддів вважає, що оскільки житловий будинок та земельна ділянка вибули з володіння ОСОБА_3 поза його волею внаслідок протиправних дій ОСОБА_2, він вправі витребовувати це майно від добросовісного набувача ОСОБА_4, отже, суд першої інстанції правильно застосував ст. 388 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про ухвалення рішення суду у відсутності апелянта та позбавлення її в звязку з цим надати пояснення, є неспроможними, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Крім цього, апелянт, будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи в апеляційному суді, також, не зявилась до судового засідання для надання пояснень.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За встановлених обставин, з урахуванням обмежень, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані, тому, висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_7