Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 лютого 2017 року Справа 642/4115/16 Провадження №2/642/243/17

Суд у складі: Головуючого судді: Євтіфієва В.М.;

Секретар: Бондаренко В.П.;

За відсутності позивачки ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, відповідача Холодногірського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, яки заявили про розгляд справи за їх відсутності;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Холодногірського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про визнання право власності та зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

В мотивуванні позовних вимог позивачкою вказано, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син ОСОБА_6, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на майно та майнові права, які належали спадкодавцеві на час його смерті.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає v день відкриття спадщини.

Заповіту ОСОБА_6 не складав, тому спадкування після нього відбувається за законом.

Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,' лому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка є матір'ю ОСОБА_6, як вбачається зі свідоцтва про його народження. Переміну мого прізвища з ОСОБА_6 на ОСОБА_6 підтверджує свідоцтво про розірвання мого шлюбу з батьком ОСОБА_7 - ОСОБА_8. Інших спадкоємців першої черги за законом після ОСОБА_6 не існує, оскільки син на час смерті у шлюбі не перебував та дітей не мав. Як вбачається з витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі, спадкову справу після ОСОБА_6 зареєстровано за номером 57792020 П'ятою харківською державною нотаріальною конторою 10.08.2015 року за моїм зверненням. Та обставина, що позивачка є єдиною особою, яка звернулася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після ОСОБА_6, частково підтверджується Постановою державного нотаріуса П'ятої харківської державної нотаріальної контори Одринської О.В.. На клопотання позивачки на попередньому судовому засіданні суд спрямує запит до П'ятої харківської державної нотаріальної контори щодо кола спадкоємців, наявності заповіту та чи видавалося будь-кому свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_6.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, позивачка звернулася до П'ятої харківської державної нотаріальної контори 10.08.2015 року, тобто в межах шестимісячного строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України. Крім того, позивачка прийняла спадщину після ОСОБА_6 фактом свого постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності до припису ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадщина складається з наступного майна та майнових прав:

- легкового автомобіля SEAT TOLEDO 1994 року випуску білого кольору, двигун НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_1. реєстраційний номер НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію т/з номер НОМЕР_6 зареєстрований за ОСОБА_6 30.01.1996 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова;

- легкового автомобіля марки DAEWOO модель SENS , 2006 року випуску, синього кольору, тип кузову легковий седан, НОМЕР_7, об'єм двигуна 1299 куб. см., зареєстрований за ОСОБА_6 26.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.12.12 року в торгівельній організації «ВІП-ЕКСПЕРТ»;

- 65/400 часток житлового будинку АДРЕСА_2, право власності зареєстроване за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Агропромисловій біржі «ХАРКІВ» 11 серпня 1998 року;

- 25/100 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на квартиру зареєстровано в МКП БТІ м. Харкова за спадкодавцем на підставі правочину купівлі-продажу, посвідченого 25 грудня 2008 року приватним нотаріусом Карташовою С.І.( реєстровий номер 3262).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 державним нотаріусом П'ятої харківської державної нотаріальної контори Одринською О.В. позивачки відмовлено у зв'язку з тим, що на все майно спадкодавця накладено арешт судовими органами. Копію постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії додаю до позовної заяви.

Дійсно, на майно спадкодавця накладено наступні арешти:

28.05 2004 року за реєстраційним номером обтяжень № 19182 реєстратором Першою харківською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт на невизначене майно, все майно власника ОСОБА_6 на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова;

28.05.2004 року за реєстраційним номером обтяжень №19196 реєстратором Першою харківською державною нотаріальною конторою накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_6 на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова на об'єкт обтяження - будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, власник ОСОБА_6;

12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650258 Першою харківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номера від 14.02.2002 року відділу виконавчої служби Ленінського району м. Харкова накладено арени на будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_2;

12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650279 реєстратором Першою харківською державною нотаріальною конторою накладено арешт на невизначене майно. все майно власника ОСОБА_6 на підставі постанови без номера від І4.02.2002 року відділу виконавчою служби Ленінського району м. Харкова .

Строк зберігання матеріалів завершеного виконавчого провадження, переданого на зберігання, у відповідності до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Тому матеріали виконавчого провадження, в рамках якого 28.05.2004 року та 12.09.2007 року накладено зазначені арешти, - були знищені. В зв'язку із цим Ленінський відділ ДВС Харківського міського управління юстиції спрямував до мерії м. Харкова запит щодо надання копій документів із інвентаризаційної справи, на підставі яких було накладено арешти па майно ОСОБА_6. Чи отримано відповідь Холодної міським ВДВС від мерії м. Харкова щодо копії постанов про арешт всього та нерухомого майна спадкодавця, - позивачки наразі не відомо. В будь-якому випадку, арешти невизначені, тобто, все майно, а також на будинок , розташований за адресою АДРЕСА_2 ( можливо, №364-а є опискою при комп'ютерному наборі , слід читати №64-а) та на будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_2, було накладено в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_3, з якою ОСОБА_6 перебував у шлюбі. В період шлюбу з ОСОБА_3 за договором біржевого контракту було придбано 65/200 часток домоволодіння АДРЕСА_2. Покупцем за договором купівлі-продажу частини житлового будинку виступав син. Право власності на 65/200 часток домоволодіння зареєстровано в установленому на той час порядку за ОСОБА_6. Також в період шлюбу з відповідачкою на ім'я сина позивачки придбано легковий автомобілі. SEAT TOLEDO 1994 року випуску білого кольору, двигун НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію т/з номер НОМЕР_6, зареєстрований за ОСОБА_6 30.01.1996 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова.

03 грудня 2002 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 розірвано. Реєстрація розірвання шлюбу проведена відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова. Оскільки дітей від шлюбу не було, реєстрація розірвання шлюбу відбувалася за спільною заявою в органах РАЦС. Натомість в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_12 діо ОСОБА_6 про розподіл майна. Рішенням Ленінського районною суду м. Харкова від 17.12.2003 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , та за ОСОБА_6 - 1/3 частина зазначеного житлового будинку. Тим же рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу автопричепу МАЗ - 8132 від 09.11.1995 року відносно покупця, визнано за ОСОБА_6 право власності на автопричеп МАЗ -81132, зобов'язано органи ДАІ зареєструвати автопричеп на його ім'я, а також право власності на автомобіль SEAT TOLEDO 1994 року випуску , стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 12182 грн., стягнено з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 по 17550 з кожного.

Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 08.04.2004 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.12.2003 року було змінено: визнано за ОСОБА_3 право власності на (65/400 часток частин жилого будинку АДРЕСА_2; визнано за ОСОБА_6 право власності на 65/400 частин житлового будинку АДРЕСА_2. В частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автопричепу МАЗ -8132 від 09.11.1995 року відносно покупця, визнання за ОСОБА_6 права власності на автопричеп МАЗ -81132, зобов'язання органу ДАІ зареєструвати автопричеп на його ім'я, визнання права власності на автомобіль SEAT TOLEDO за ОСОБА_6 , стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 12 182 гри. рішення скасовано, а справу в зазначеній частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ від 22 лютого 2007 року №697 справу було передано для касаційного розгляду апеляційному суду Луганської області. Відповідно до ухвали судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області як касаційної інстанції, рішення Ленінського районного суду м. Харкова та ухвала судової колегії апеляційного суду Харківської області від 08.04.2004 року в частині стягнення з ОСОБА_6 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 по 17750 гри. з кожного, залишено без змін. В частині скасування рішення Ленінського районного суду м. Харкова в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автопричепу МАЗ -8132 від 09.11.1995 року відносно покупця, визнання за ОСОБА_6 права власності на автопричеп МАЗ -81132, зобов'язання органу ДАІ зареєструвати автопричеп на його ім'я, визнання права власності на автомобіль SEAT TOLEDO за ОСОБА_6 , стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 12182 грн. ухвалу судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційної о суду Харківської області залишено без змін.

Ленінським районним судом м. Харкова судом відкрито провадження по справі № 2-17/2008 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автопричепу МАЗ -8132 від 09.11.1995 року відносно покупця, визнання за ОСОБА_6 права власності на автопричеп МАЗ - 81132, зобов'язання органу ДАІ зареєструвати автопричеп на його ім'я, визнання права власності на автомобіль SEAT TOLEDO за ОСОБА_6, стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 12182 грн. Внаслідок неодноразової неявки позивача та його представника в попередні судові, а також судові засідання ухвалою від 13 серпня 2008 року Ленінський районний суд м.Харкова позовну заяву залишив без розгляду. Ухвала суду від 13.08.2008 року оскаржена не була і набрала законної сили.

Відтак, 65/200 часток домоволодіння АДРЕСА_2 розподілені між сторонами в рівних частках, по 65/400 часток за ОСОБА_6 та 65/400 часток за ОСОБА_3. Інших спорів щодо спадкової о майна не велося.

21 травня 2013 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_6 нотаріально посвідчену заяву , в якій просила зняти арешт та визнати право власності на автомобіль SEAT TOLEDO 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_2, двигун НОМЕР_5 за її колишнім чоловіком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер НОМЕР_3, паспорт НОМЕР_8, виданий Інгулецьким РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 16.08.1996 p., зареєстрованим за адресою :АДРЕСА_2. Стосовно зазначеною майна судових спорів не ведеться. Заходи забезпечення позову ОСОБА_3 в насінні арешту, накладеного на 64/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 та автомобіля SEAT TOLEDO 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , мали бути скасовані рішенням судової колегії судової палати апеляційного суду Харківської області від 08.04.2004 року у відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України одночасно з ухваленням рішення. Натомість питання про скасування заходів забезпечення позову при вирішення справи по суті вирішено не було.

Із заявою про скасування заходів забезпечення позову жодна із сторін цивільного процесу у справі про розподіл майна подружжя( справа № 2-3617/04 Ленінського районного суду м. Харкова) до Ленінського районного суду м. Харкова не зверталася.

Особа, яка не є учасником цивільного процесу, в рамках якого накладено арешт, мас право звернутися до суду, який приймав рішення про застосування заходів забезпечення позову, із позовом про скасування цих заходів. За вимогами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про визнання його права власності на це майно та про зняття з цього майна арешту.

Позивачка є власником спадкового майна, оскільки воно належить позивачки як спадкоємцю ОСОБА_14 з часу відкриття спадщини після нього, що передбачено ч. 5 ст.1298 ЦК України. Спадщина відкрилася днем смерті спадкодавця, у відповідності до ч.2 ст.1220 ЦК України.

Окрім майна, яке було предметом судового спору між відповідачкою та ОСОБА_6, до складу спадщини входить майно, яке було куплено спадкодавцем в 2008 та 2012 році. Так, легковий автомобіль марки DAEWOO модель SENS , 2006 року випуску, синього кольору, тип кузову лаковий седан, НОМЕР_7, об'єм двигуна 1299 куб. см., зареєстрований за ОСОБА_6 26.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.12.12 року в торгівельній організації «ВІП- ЕКСПЕРТ» . Він є особистою власністю ОСОБА_6.

25/100 частин квартири, розташованої за адресою :АДРЕСА_1, купленої сином позивачки 25 грудня 2008 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Карташовою С.І. (реєстровий номер 3262) та зареєстрованої в МКП БТІ м. Харкова, також є особистою власністю сина позивачки. Приймаючи до уваги час розірвання шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 03 грудня 2002 року , зазначений автомобіль та частка квартири не можуть бути спільним майном і на них не розповсюджуються арешти , накладені 28.05.2004р., 12.09.2007 року ВДВС Ленінського району м.Харкова.

Відповідно до ч.І сі. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові копни, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Тому майно, яке на час розгляду справи за позовом ОСОБА_3 не належало відповідачу , не мої до бути арештоване для забезпечення позову. Під всім майном ОСОБА_15 слід розуміти майно, яке належало ОСОБА_14 на час прийняття рішення про забезпечення позову. Йдеться про майно, яке снувало на час постанови ВДВС Ленінського району про арешт майна.

Тому будь-які обмеження та заборони щодо майна, купленого спадкодавцем після розірвання шлюбу із ОСОБА_12 03.12.2002 року є незаконними та такими, що порушують мої права як спадкоємця ОСОБА_6.

Відповідно до закону (ч.1 і ч.2 ст.321 ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправна позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні . Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

До цього часу ніким іі відповідачів моє право власності не оспорене і спір про право відсутній. В той же час, за змістом ct.ct.182 та 331 ЦК України, право власності на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації і момент виникнення права власності на нерухоме майно законодавець пов'язує з моментом його державної реєстрації.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно порушує право власності позивачки.

Тому позивачка вимагає:

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на настукпне майно:

- 65/400 часток житлового будинку АДРЕСА_2 , право власності зареєстроване за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Агропромисловій біржі «ХАРКІВ» 11 серпня 1998 року;

- 25/100 часток квартири, розташованої за адресою :АДРЕСА_1. Право власності на квартиру зареєстровано в МКП БТІ м. Харкова за спадкодавцем на підставі правочину купівлі-продажу, посвідченого 25 грудня 2008 року приватним нотаріусом Карташовою С.І.( реєстровий номер 3262);

- легковий автомобіль SEAT TOLEDO 1994 року випуску білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4, двигун НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію т/з номер НОМЕР_6, зареєстрований за ОСОБА_6 30.01. 1996 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова;

- легковий автомобіль марки DAEWOO модель SENS , 2006 року випуску, синього кольору, тип кузову легковий седан, НОМЕР_7, об'єм двигуна 1299 куб. см., зареєстрований за ОСОБА_6 26.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.12.12 року в торгівельній організації «ВІП-ЕКСПЕРТ».

Зняти арешти зі спадкового майна, яке належало ОСОБА_6 на час його смерті, а саме:

- арешт від 28.05 2004 року за реєстраційним номером обтяжень № 19182, зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою, накладений на невизначене майно, все майно власника ОСОБА_6 на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова:

- арешт 28.05.2004 року за реєстраційним номером обтяжень №19196 зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою, накладений на нерухоме майно ОСОБА_6 на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова на об'єкт обтяження - будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_2, власник ОСОБА_6;

- арешт 12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650258, зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номера від 14.02.2002 року відділу виконавчої служби Ленінського району м. Харкова, накладений на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2;

- арешт від 12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650279, зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою, накладений на невизначене манно, все майно власника ОСОБА_6 на підставі постанови без номера від 14.02.2002 року відділу виконавчою служби Ленінської о району м. Харкова .

Відповідачка заперечень суду не надала.

Позивачка на позові наполягала, який визнала відповідачка.

У разі визнання позову ухвалення рішення відбувається у порядку, визначеному ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законник підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачка своїх заперечень проти доказів наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, суду не надала. Визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права інших осіб.

Ст..11 ч.2 ЦПК України передбачено право осіб яки беруть участь у справі, розпоряджатись своїми правами що до предмету спору на власний розсуд.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закон або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 1216 ЦК України визначено: Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено: Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено: до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Керуючись ст.ст. 4,10,15,60,88,212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Холодногірського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про визнання право власності та зняття арешту з майна, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на наступне майно:

- 65/400 часток житлового будинку АДРЕСА_2, право власності зареєстроване за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Агропромисловій біржі «ХАРКІВ» 11 серпня 1998 року;

- 25/100 часток квартири, розташованої за адресою :АДРЕСА_1. Право власності на квартиру зареєстровано в МКП БТІ м. Харкова за спадкодавцем на підставі правочину купівлі-продажу, посвідченого 25 грудня 2008 року приватним нотаріусом Карташовою С.І.( реєстровий номер 3262);

- легковий автомобіль SEAT TOLEDO 1994 року випуску білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4, двигун НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію т/з номер НОМЕР_6, зареєстрований за ОСОБА_6 30.01. 1996 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова;

- легковий автомобіль марки DAEWOO модель SENS, 2006 року випуску, синього кольору, тип кузову легковий седан, НОМЕР_7, об'єм двигуна 1299 куб. см., зареєстрований за ОСОБА_6 26.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.12.12 року в торгівельній організації «ВІП-ЕКСПЕРТ».

Зняти арешти зі спадкового майна, яке належало ОСОБА_6 на час його смерті, а саме:

- арешт від 28.05 2004 року за реєстраційним номером обтяжень № 19182, зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою, накладений на невизначене майно, все майно власника ОСОБА_6 на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова:

- арешт 28.05.2004 року за реєстраційним номером обтяжень №19196 зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою, накладений на нерухоме майно ОСОБА_6 на підставі повідомлення №13653 від 26.05.2004 року ВДВС Ленінського району м. Харкова на об'єкт обтяження - будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_2, власник ОСОБА_6;

- арешт 12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650258, зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номера від 14.02.2002 року відділу виконавчої служби Ленінського району м. Харкова, накладений на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2;

- арешт від 12.09.2007 року за реєстраційним номером обтяжень №5650279, зареєстрований Першою харківською державною нотаріальною конторою, накладений на невизначене манно, все майно власника ОСОБА_6 на підставі постанови без номера від 14.02.2002 року відділу виконавчою служби Ленінської о району м. Харкова .

Відповідачка заперечень суду не надала.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв