Провадження № 4-с/317/13/2017
Справа № 317/4819/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 Свою скаргу мотивує тим, що 24.02.2012 р. ПАТ «Родовід Банк» отримало виконавчий лист № 2-920/11, виданий Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 952897,09 грн.

10.04.2013 р. державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження № 37486570 з примусового виконання виконавчого листа.

24.11.2016 р. ПАТ «Родовід Банк» отримало постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.11.2016 р., винесену старшим державним виконавцем Мілоцьким О.Л. в рамках ВП № 37486570.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві є відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, звільнення боржника з місця працевлаштування.

ПАТ «Родовід Банк», як стягувач у виконавчому провадженні, вважає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.11.2016 р., винесену в рамках ВП № 37486570, такою, що винесена з порушенням норм матеріального права та має бути скасована у звязку з тим, що державний виконавець Мілоцький О.Л. Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві порушив вимоги ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», чим суттєво перешкодив процесу виконання виконавчого провадження, а саме не здійснив усі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувача, зокрема не подав подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проте не здійснив ці дії. У звязку з вищевикладеним ПАТ «Родовід Банк» просить суд:

визнати незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15.11.2016 р. по ВП № 37486570;

скасувати постанову старшого державного виконавця Мілоцького О.Л. Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15.11.2016 р. по ВП № 37486570;

зобовязати Шевченківський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відновити виконавче провадження № 37486570.

Старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 подані заперечення на скаргу. За змістом даних заперечень державний виконавець посилається на те, що виконавчий документ надійшов до Відділу у звязку з тим, що боржник отримував дохід у Шевченківському районі у м. Києві, а стягувач у заяві від 28.02.2013 р. за № 24-11-б.б./154 просив звернути стягнення на дохід боржника без застосування заходів примусового звернення на майно боржника. Оскільки боржник звільнився з попереднього місця роботи, а встановити нове місце працевлаштування боржника не виявилось можливим, державним виконавцем 15.11.2016 р. була прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві з правом повторного предявлення його до виконання в строк визначений законом.

В судове засідання представник ПАТ «Родовід Банк» не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату час та місце проведення розгляду справи.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга ПАТ «Родовід Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.02.2012 р. ПАТ «Родовід Банк» отримало виконавчий лист № 2-920/11, виданий Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 952897,09 грн.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №35385684 від 24.03.2012 р., постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №3178097 від 23.03.2012 р. головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4 було накладено заборону відчуження всього рухомого майна ОСОБА_2

11.03.2013 р. головним державним виконавцем ВДВС Запорізького районного управління юстиції ОСОБА_5 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанні виконавчого листа №2-920/11, виданого 24.02.2012 р. Запорізьким районним судом Запорізької області, у звязку з тим, що боржник працює на ТОВ «Українська дистрибуційна компанія», що розташоване за адресою м. Київ, вул. Чорновола, буд. 12.

При цьому, попередньо, до даного юрисдикційного органу надійшла заява ПАТ «Родовід Банк» про звернення стягнення на заробітну плату боржника шляхом направлення виконавчих документів за місцем отримання доходу ОСОБА_2 без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника.

10.04.2013 р. державним виконавцем Загоруйко О.М. Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 37486570 з примусового виконання виконавчого листа № 2-920/11, виданого 24.02.2012 р. та встановлено строк для добровільного виконання судового рішення.

05.07.2013 р. Шевченківським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було направлено постанову державного виконавця від 05.07.2013 р. до ТОВ «УДК», для відома та виконання.

12.09.2016 р. від ТОВ «УДК» надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_2 звільнена з підприємства 05.09.2016 р. та станом на 07.09.2016 р. заборгованість згідно виконавчого документа №2-920/11 від 24.02.2012 р. складає 936499,25 грн.

15.11.2016 р. старшим державним виконавцем Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 37486570 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Постанова мотивована тим, що до Відділу надійшла відповідь № 329 від 07.09.2016 р. з місця працевлаштування боржника щодо звільнення останнього 05.09.2016 р. Згідно відповідей з ПФУ та ДФС встановити нове місце працевлаштування боржника не виявилось можливим, інших доходів боржника на території Шевченківського району м. Києва не виявлено.

Суд вважає, що дана постанова винесена без достатніх правових підстав з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Згідно диспозиції п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Системно дослідивши матеріали справи суд встановив, що державним виконавцем взагалі не перевірялась наявність майна на яке можна звернути стягнення ані на території Шевченківського району м. Києва, ані на території на яку поширюється юрисдикція інших органів Державної виконавчої служби, хоча такими повноваженнями державний виконавець наділений, і це є необхідною передумовою для застосування п. 2. ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та не вирішено питання щодо направлення виконавчого документа до іншого органу Державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Таким чином, оскаржувана постанова не є законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Щодо інших вимог скарги суд виходить з наступного.

Вимоги заявника щодо визнання дії незаконними задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Вчинення дій субєктом владних повноважень є способом реалізації наданої субєкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії це процес реалізації наданих законом функцій субєкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків. Правові наслідки для позивача несе акт індивідуальної дії оскаржуване рішення. Саме воно має вплив на його права та інтереси. Задоволення скарги в цій частині не може призвести до відновлення порушених прав заявника, оскільки після прийняття оскаржуваного рішення, його права порушують лише наслідки його прийняття.

Враховуючи висновки суду щодо необхідності скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа від 15.11.2016 р., необхідності у зобовязанні державного виконавця відновити виконавче провадження немає, адже ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» прямо передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Керуючись ст.ст. 208, 210, 383 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15.11.2016 р. по виконавчому провадженню № 37486570.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 5 днів з дня оголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян