АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Вербової І.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощука Віктора Юрійовича, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання дій незаконними,

встановила:

у серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій відповідача щодо вчинення виконавчого напису р/н 115 від 19 січня 2015 року незаконними та такими, що порушують встановлений порядок для їх вчинення.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 5 серпня 2008 року ним був укладений кредитний договір з ТОВ «Український промисловий банк», в забезпечення зобов'язань за яким був укладений договір іпотеки від 5 серпня 2008 року, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь AT «Дельта Банк», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, «Укрпромбанк» передав «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань, внаслідок чого «Дельта Банк» змінив «Укрпромбанк», як кредитора, у зазначених зобов'язаннях, внаслідок чого до «Дельта Банку» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позивач посилався на те, що AT «Дельта Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. із заявою про вчинення виконавчого напису, який був вчинений 19 січня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 115, про звернення стягнення на майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Справа №756/9969/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5090/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Позивач стверджував, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. був порушений порядок вчинення виконавчого напису та не дотримано вимоги чинного законодавства України, що регулюють вчинення нотаріальних дій, так як виконавчий напис був вчинений без отримання нотаріусом від банку оригіналу розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що

- 2 -

підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання. Також не підтверджено обставину виконання кредитного зобов'язання банком, невиконання кредитного зобов'язання позичальником та безспірність заборгованості, а саме: розмір основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 29 березня 2017р., у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник позивача посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, так як кожна особа має право оскаржити дії нотаріуса у суді.

Позивач, його представник та відповідач, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.124, 125, 127), у судове засідання не з'явилися, представник позивача ОСОБА_2 направила до суду заяву про розгляд справи у відсутність її та позивача, відповідач клопотання про перенесення судового розгляду не подав, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 5 серпня 2008р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 70 300 доларів США строком до 4 серпня 2033р. та сплатою 11,2% річних за користування кредитом.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 5 серпня 2008р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу СлоневськоюД.В.

30 червня 2010р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним банком України укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, за яким останній набув право вимоги за кредитними та забезпечувальними зобов'язання, у тому числі і за договорами, укладеними з ОСОБА_1

22 грудня 2014р. ПАТ «Дельта Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. із заявою про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі, укладеному 5 серпня 2008р. з ОСОБА_1, який був вчинений 19 січня 2015р.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий

- 3 -

напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пункту 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Пунктом 3.2. Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 червня 2015р, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015р. та ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, при розгляді вказаної справи судами встановлено, що нотаріусом виконавчий напис вчинено з додержанням вимог матеріального права, у тому числі надана правова оцінка посиланням позивача на те, що приватним нотаріусом був порушений порядок вчинення виконавчого напису та не дотримано вимоги чинного законодавства України, що регулюють вчинення нотаріальних дій, так як виконавчий напис був вчинений без отримання нотаріусом від банку оригіналу розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України).

Оскільки вищезазначене рішення Московського районного суду м. Харкова набрало законної сили, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому відсутні правові підстави для повторного розгляду питання про правомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису та дотримання нотаріусом при цьому норм матеріального права.

Посилання позивача на те, що приватним нотаріусом не враховано, що банком не було

- 4 -

підтверджено виконання кредитного зобов'язання, невиконання кредитного зобов'язання позичальником та безспірність заборгованості, а саме: розмір основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, є безпідставними, оскільки при вчиненні виконавчого напису на нотаріуса не покладено обов'язку встановлювати права та обов'язки сторін і їх виконання сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач оскаржував саме дії нотаріуса, а не виконавчий напис нотаріуса, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки з фактичного викладення позивачем позовних вимог вбачається, що позивачем оспорювалося порушення його права, як позичальника та іпотекодавця, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом, тому суд першої інстанції правомірно зазначив у рішенні, що такі питання вирішуються шляхом пред'явлення позову до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і таким своїм право позивач скористався.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: