АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9805/15-ц Номер провадження 22-ц/786/566/17Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року позивач публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 з додатковою угодою № 2 від 15 квітня 2009 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 65339,00 доларів США. За користування кредитними коштами, відповідач зобов'язалася сплачувати кожного місяця проценти в розмірі 14,00 % річних.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника прийнята порука ОСОБА_3, згідно договору поруки б/н від 12 червня 2008 року.

Просило стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 червня 2008 року по процентах та кредиту в розмірі 47333,11 доларів США та по пені у розмірі 28706 грн. 76 коп. з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_3 стягнути з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» понесені судові витрати у розмірі 17434 грн. 48 коп., а саме у рівних частинах з кожного по 8717 грн. 24 коп.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 лютого 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ПАТ«УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12 червня 2008 року, яка станом на 25 листопада 2015 року складає 47333,11 дол. США та пеню у розмірі 28706, 76 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 8717 грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 8717 грн. 24 коп.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором №0 від 12 червня 2008 року, яка станом на 25 листопада 2015 року складає 47333,11 доларів США та пеню у розмірі 28706, 76 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750 місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) судовий збір в розмірі 8717 грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750 місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) судовий збір в розмірі 8717 грн. 24 коп.

ОСОБА_2 оскаржила рішення суду, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову банку відмовити, оскільки вважає, що судом неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, не доведені обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, не застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Крім того, від ПАТ «УкрСиббанк» надійшла заява, з прохання розглядати справу без участі позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 12 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 з додатковою угодою № 2 від 15 квітня 2009 року.

Відповідно до умов кредитного договору, Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 65339,00 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на її рахунок, а вона зобов'язалася щомісяця повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 11 червня 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами ОСОБА_2 зобов'язалася сплачувати проценти у розмірі 14,0 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі (п. 1.3.1. кредитного договору). Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки, (п.1.3.2 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п. 1.3. кредитного договору.

Згідно п. 4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквівалентну суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника прийнята порука ОСОБА_3 згідно договору поруки б/н від 12 червня 2008 року.

Відповідно із ст.ст. 553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Копія договору поруки як доказ надається.

Згідно до п. 3.1.3 кредитного договору у разі порушення Позичальником умов цього договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати плати за кредит в порядку, встановленому розділом 6 кредитного договору.

Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

11 серпня 2015 року позивач направив відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень кредитного договору (т. 1 а.с. 39-44).

Судом також правильно визначено, що cтаном на 25 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором №0 складає: по процентах та кредиту у розмірі 47333,11 дол. США та по пені у розмірі 28706,76 грн., з яких: 41449,55 дол. США - заборгованість за кредитом, 5883,56 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом за строк з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року, 28706,76 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 26 січня 2015 року по 25 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов'язання.

Згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 2-4 ст. 60 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, узв'язку з порушенням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором в установлені договором строки, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність вказаної заборгованості та про її розмір, підтверджений доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором.

Доводи наведе в апеляційній скарзі про те, що відсутні належні докази про отримання апелянтом кредитних коштів в доларах США, так як рахунок відкритий у валюті - гривня, тому долари США на нього не могли бути зараховані і видані, а виписка не є первинним документом в розумінні п.1 гл. 1 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженою Постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254 не є підставою для скасування рішення суду виходячи з наступного.

Відповідно до умов Кредитного договору ПАТ «УкрСиббак» надав позичальнику кредит в розмірі 65339,00 доларів США, зарахувавши кошти на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_3 у відповідності до п. 15 Кредитного договору, що встановлено судом першої інстанції.

Згідно виписки за поточним рахунком НОМЕР_3 на поточний рахунок відповідача зараховані кредитні кошти в сумі 65339,00 доларів США з призначенням платежу: «надання кредиту згідно угоди 0».

Також, із виписки вбачається, що в цей же день, 12 червня 2008 року, ОСОБА_2 здійснено операцію щодо зняття з поточного рахунку НОМЕР_3 у повному обсязі зарахованих кредитних коштів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частина 1 ст. 9 цього Закону передбачає те, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 1.10. Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 5.6 даного Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Тобто, доказом зарахування грошових коштів на поточний рахунок є виписка з поточного рахунку, яка є первинним документом, оскільки містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Тоді як Інструкція про касові операції в банках Постанова Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, регламентує здійснення касових операцій до яких операція з надання кредиту шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника не відноситься.

Крім того, відповідно до Постанови Національного банку України № 492 від 12 листопада 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», не заборонено відкриття поточного рахунку в іноземній та національній валюті під одним номером, тому доводи апелянта на те що, кредитні кошти в доларах США не могли бути зараховані банком на поточний рахунок позичальника НОМЕР_3 є безпідставними.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції не зупинив провадження по справі до вирішення справи за її позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, що перебуває на розгляді в Подільському районному суді м. Києва є необґрунтованими, так як відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року по справі за № 6-1957цс16 визначаючи наявність підстав, передбачених ст. 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 4 ч. 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи, що дана справа перебуває на розгляді з грудня 2015 року, тобто понад рік, а позов про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту поданий до Подільського районного суду м. Києва лише в грудня 2016 року, зупинення провадження призвело б до порушення права на розумний строк розгляду справи, крім того, встановивши дані обставини, існують об'єктивні сумніви, що дані дії не вчинені для затягування розгляду справи.

Разом з тим, згідно п.7.13 Кредитного договору «сторони домовилися вважати, що уклавши цей Договір, Позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору, та що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також перед укладанням цього Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно з вимогами законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Зняття коштів ОСОБА_2 з відкритого рахунку в гривнях не суперечить законодавству та умовам договору та не порушує її права, зважаючи на те, що, як вона сама зазначає в апеляційній скарзі, їй потрібні були кошти на купівлю квартири саме в національній валюті. Як вбачається з матеріалів справи нею була отримана сума в гривнях, яка відповідно до ставки НБУ на момент знання коштів була еквівалентна 65339,00 доларам США.

Доводи наведені в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції порушив норми ЦПК України та виніс ухвалу якою відмовив у задоволенні клопотання про проведення судової економічної експертизи у фінансово-кредитних операціях позивача для надання відповіді на питання в якій саме валюті апелянту були видані кредитні кошти є необґрунтованими, оскільки для надання відповіді на це питання не потрібні спеціальні знання, дані обставини можуть бути встановлені судом при дослідженні доказів наданих сторонами.

Посилання ОСОБА_2, що при вирішенні справи судом першої інстанції досліджувався договір від 16 серпня 2008 року, про що зазначено в описовій частині рішення, замість договору від 12 червня 2008 року на який послався в резолютивній частині рішення та за яким стягнув заборгованість, не є підставою для скасування рішення суду оскільки, як вбачається з матеріалів справи та положень договору на які посилався суд першої інстанції в своєму рішенні, зазначення дати укладення договору як «16 серпня 2008 року» є опискою, яка не свідчить про неправильність прийнятого рішення, а може бути підставою для подачі заяви про виправлення описки.

Доводи наведені в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не застосовані положення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та п. 2.1.1 Положень про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, ч.ч. 2, 4 глави 3 Інструкції про касові операції в банках України є безпідставними оскільки дані положення визначають процедуру видачі коштів, порушення якої не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Крім цього, згідно ч. 1, 2 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до ст. 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Враховуючи, що при відкритті провадження ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2017 року відстрочено сплату судового збору ОСОБА_2 за її клопотанням до винесення рішення по суті, з неї підлягає стягненню судовий збір в розмірі 19177 грн. 93 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2016 року - залиши без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 19177 грн. 93 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

О.В. Прядкіна