РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Меуш К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів та

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про встановлення нікчемності договору та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

08 вересня 2016 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 серпня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00005589, додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу.

Об'єктом лізингу за п. 3.1. Загальних умов є транспортний засіб, зазначений у контракті. Детальна характеристика (індивідуалізація) об'єкту лізингу визначена сторонами в договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.61 benzin, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1.

У відповідності з п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов лізингодавець прийняв на себе зобов'язання придбати у власність об'єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше лізинг Україна» придбало об'єкт лізингу.

Сторони цим досягли згоди щодо всіх істотних умов контракту. Договірні зобов'язання позивача перед лізингоодержувачем за договором про фінансовий лізинг виконані повністю та належним чином.

Позивач передав об'єкт лізингу в користування під виплату лізингових платежів відповідачу.

Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) визначено, що перший лізинговий платіж підлягав сплаті 29 серпня 2012 року, а останній - 15 серпня 2017 року. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку.

Положеннями п. 6.3. Загальних умов встановлено, що лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євро/ доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом, чинним на дату виставлення рахунку.

Позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) лізингових платежів, які охоплюють лізингові періоди з червня 2014 року по лютий 2015 року, проте відповідач їх не оплатив, внаслідок чого виникла заборгованість останнього в сумі 38578 гривень 54 копійки.

У зв'язку з цим, позивачем нараховані відповідачу три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 891 гривні 49 копійок та інфляційні втрати в розмірі 17457 гривень 56 копійок.

Також позивачем нараховані відповідачу 9015 гривень 60 копійок за послуги по адмініструванню та обслуговуванню контракту.

У п. 8.2. Загальних умов передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються такі санкції:

-пеня у розмірі 10 % річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (п. 8.2.1. Загальних умов);

-штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані ТОВ «Порше Лізинг Україна» (пункт 8.3.1. цього контракту): еквівалент 15 Євро за першу вимогу, еквівалент 20 Євро за другу вимогу, еквівалент 25 Євро за третю вимогу (якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» вирішить надіслати таку третю вимогу) (п. 8.2.2. Загальних умов);

-компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ «Порше Лізинг Україна» та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до контракту (п. 8.2.3. Загальних умов).

Позивачем були направлені відповідачу нагадування про несплату коштів.

Загальна сума штрафних санкцій за складені та надіслані лізингоодержувачу вимоги (нагадування про несплату) щодо сплати простроченої заборгованості складає 6721 гривню 91 копійку.

Враховуючи допущені з боку лізингоодержувача прострочення по сплаті лізингових платежів, йому згідно з п. 8.2.1. Загальних умов та вимог чинного законодавства, нарахована пеня на загальну суму 2971 гривні 64 копійки.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Аналогічні положення містяться і в умовах укладеного між сторонами контракту.

Враховуючи неодноразові прострочення з оплати та в зв'язку з тим, що такі прострочення тривають більше 30 днів, позивачем було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, але ввід подач її не виконав.

У п. 13.1. Загальних умов сторони погодили, що якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкта лізингу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право вилучити (повернути) об'єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку, у тому числі в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п. 13.7. Загальних умов).

09 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк A.M. вчинено виконавчий напис стосовно повернення автомобіля марки VW Polo Sedan 1.6 І benzin, шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2.

На підставі зазначеного виконавчого напису державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві прийнято постанову від 20 травня 2015р. про відкриття виконавчого провадження № 46617061 з повернення об'єкту лізингу.

Відповідно до Акту опису й арешту майна від 05 березня 2015 року було описано, накладено арешт та повернуто позивачу об'єкт лізингу.

Всього позивачем за вчинення виконавчого напису нотаріуса та залучення третіх осіб, що надають послуги з вилучення об'єкта лізингу, було сплачено 75226 гривень 69 копійок.

В укладеному між сторонами контракті розмір процентів за користування чужими грошовими коштами не встановлено, тому позивач вважає за можливе застосувати правила ч. 1 ст. 8 ЦПК України (аналогія закону) та просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами, що мали бути сплачені у вигляді лізингових платежів в сумі 6661 гривні 93 копійок на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Грубі та неодноразові порушення відповідачем своїх обов'язків по сплаті лізингових платежів спричинили дострокове припинення дії контракту, та як наслідок недоотримання позивачем доходів, на які він розраховував при його укладенні, тому позивачу також було завдано збитків на суму 112308 гривень 58 копійок.

Також позивачем були здійснено витрати на правову допомогу в розмірі 6000 гривень за договором про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року з ТОВ «КПД Консалтинг».

У судовому засіданні 16 березня 2016 року стороною позивача було зменшено розмір позовних вимог на суму 9015 гривень 60 копійок за послуги по адмініструванню та обслуговуванню контракту (а.с. 132-134).

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено частково.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року задоволено заяву відповідача та скасовано зазначене заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, а справу призначено до розгляду в загальному порядку

19 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про встановлення нікчемності договору та стягнення коштів.

Вимоги зустрічної позовної заяви мотивує тим, що 29 серпня 2012 року між товариством та ним було укладено договір про фінансовий лізинг № 00005589, об'єктом лізингу був транспортний засіб марки «VW Polo Sedan».

Вважає, що зазначений договір є нікчемним та не створює будь-яких юридичних наслідків. З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що за своєю правовою природою цей догові є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Договір лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір про фінансовий лізинг від 29 серпня 2012 року не був нотаріально посвідчений, що свідчить про його нікчемність, тому він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

З моменту підписання договору ним було сплачено на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 120706 гривень 15 копійок, з яких: 30900 гривень 07 копійок - як авансовий платіж, 2317 гривень 50 копійок -як адміністративні витрати, 87488 гривень 58 копійок - як лізингові платежі. Оскільки договір про фінансовий лізинг від 29 серпня 2012 року є нікчемним, сплачені кошти підлягають стягненню з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на його користь.

Просить суд ухвалити рішення, яким встановити нікчемність договору про фінансовий лізинг від 29 серпня 2012 року, підписаного між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна», застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на його користь 120706 гривень 15 копійок.

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про встановлення нікчемності договору та стягнення коштів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та їх розгляд об'єднаної одне провадження.

У судовому засіданні представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» підтримав вимоги первісного позову, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Вважає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню. Подав до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що діючим законодавством прямо не передбачено обов'язок сторін щодо нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу, тому вимоги про визнання договору недійсним є незаконними та безпідставними. Умови договору, укладеного між сторонами, зокрема, і щодо порядку визначення платежів у гривнях відповідного до курсу долара відповідають вимогам закону.

Також представником ТОВ «Порше Лізинг Україна» подано до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності до вимог ОСОБА_1 У заяві зазначено, що останній звернувся до суду з позовом більш ніж після 4 років з моменту укладення договору, тому слід застосувати наслідки спливу позовної давності до зустрічного позову та відмовити в його задоволенні.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги зустрічного позову та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. У зв'язку з правомірністю вимог зустрічного позову, вважає, що вимоги первісного позову не підлягають задоволенню. Подав до суду письмові пояснення щодо строку позовної давності. У заяві зазначено, що предметом зустрічного позову є стягнення коштів, сплачених за договором, який є нікчемним. 04 березня 2015 року ОСОБА_1 повернув автомобіль, який був предметом договору, відповідно ТОВ «Порше Лізинг Україна» прийняло автомобіль у позивача. Після того ОСОБА_1 для себе розумів, що після повернення автомобіля ТОВ «Порше Лізинг Україна» має йому повернути кошти, тобто, саме з цього часу він очікував вчинення відповідачем певних дій. ОСОБА_1 звернувся в суд вже з зустрічним позовом. До вимог про повернення виконаного за недійсним правочином також поширюються положення глави 83 ЦК України щодо зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави (ст. 1212 ЦК України).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29 серпня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00005589, додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу.

Об'єктом лізингу за п. 3.1. Загальних умов є транспортний засіб, зазначений у Контракті. Детальна характеристика (індивідуалізація) об'єкту лізингу визначена сторонами в договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.61 benzin, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1.

У відповідності з п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов лізингодавець прийняв на себе зобов'язання придбати у власність об'єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало об'єкт лізингу.

Позивач передав об'єкт лізингу в користування під виплату лізингових платежів відповідачу.

Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) визначено, що перший лізинговий платіж підлягав сплаті 29 серпня 2012 року, а останній - 15 серпня 2017 року. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку.

Положеннями п. 6.3. Загальних умов встановлено, що лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євро/ доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом, чинним на дату виставлення рахунку.

Відповідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

У ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 ст. 2 цього Закону передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна.

Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що договір є нікчемним, тому не породжує правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

У статті 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що договір про фінансовий лізинг № 00005589 від 29 серпня 2012 року, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчений.

За таких обставин, цей договір є нікчемним.

Позивач за зустрічним позовом просить суд ухвалити рішення, яким встановити нікчемність договору про фінансовий лізинг від 29 серпня 2012 року.

Разом з тим, ч. 2 ст. 215 ЦК України зазначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З огляду на наведене, така вимога ОСОБА_1 не ґрунтується на законі.

Позивач за зустрічним позовом також просить суд стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» 120706 гривень 15 копійок, які були ним сплачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено представником ТОВ «Порше Лізинг Україна», що за оспорюваним договором ОСОБА_1 дійсно сплатив на користь товариства 120706 гривень 15 копійок, тому зазначена суму підлягає стягненню з відповідача.

Представником ТОВ «Порше Лізинг Україна» подав до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності до вимог ОСОБА_1 Зазначив, що останній звернувся до суду з позовом більш ніж після 4 років з моменту укладення договору, тому слід застосувати наслідки спливу позовної давності до зустрічного позову та відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Оспорюваний договір укладений між сторонами 29 серпня 2012 року. З зустрічним позовом ОСОБА_1 звернувся в суд 19 жовтня 2016 року.

Разом з тим, об'єктом лізингу за договором є транспортний засіб марки «VW Polo Sedan». 04 березня 2015 року ОСОБА_1 повернув автомобіль, який був предметом договору, проте ТОВ «Порше Лізинг Україна» не повернуло йому коштив сумі 120706 гривень 15 копійок, що були виплачені ним за нікчемним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ОСОБА_1 повернув автомобіль 04 березня 2015 року тому суд вважає, що строк позовної давності ним не пропущений.

З огляду на наведене, зустрічний позов підлягає задоволенню частково.

У зв'язку з правовими підставами, які свідчать про необхідність задоволення зустрічного позову, суд вважає, що не підлягають задоволенню в повному обсязі вимоги первісної позовної заяви.

З урахуванням часткового задоволення зустрічного позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 1207 гривень 06 копійок, сплачений ним при зверненні в суд з зустрічним позовом.

Керуючись статтями 6, 22, 202, 203, 215, 256, 257, 261, 509, 526, 530, 536, 610, 611, 623, 628, 638, 806, 807, 1048, 1214 ЦК України, статтями 1, 2, 7 Закону України «про фінансовий лізинг», ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», Постановою пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про встановлення нікчемності договору та стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 120706 гривень 15 копійок та 1207 гривень 06 копійок судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: