Справа № 472/364/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2017 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Ставніченко А.П.,

представник позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відповідача Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

19 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла - ОСОБА_4, смерть якої було зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №2400.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Зокрема, на час відкриття спадщини померлій належало право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, виданим на підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації № 133-р від 27 березня 1997 року та зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №3412.

ОСОБА_4 за життя заповіту не склала, тому спадкування здійснюється за законом.

ОСОБА_2 є онукою померлої та отримала право на спадкування за законом після її смерті, оскільки її мати, ОСОБА_5, померла раніше, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Спадщину після смерті бабусі вона прийняла шляхом вступу в управління та володіння належним їй майном, зокрема, вона розпорядилася житловим будинком належним померлій, взяла на зберігання документи належні померлій, що підтверджується довідкою №64/04-02, виданою 30.01.2017 року Покровською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області.

До державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з метою одержати свідоцтво про право на спадщину вона не зверталася, оскільки статтею 560 ЦК УРСР це передбачалося як можлива, але необов'язкова дія спадкоємця.

В 2016 році вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

На виконання вимог чинного законодавства, вона звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину законом, для чого надала нотаріусу докази про прийняття нею спадщини та документи які підтверджують родинні відносини між нею та ОСОБА_4

Нотаріус, ознайомившись з документами, відмовив в прийнятті наданих нею документів, пояснивши, що по - перше, ОСОБА_2 не доведено факт родинних відносин з померлою, по - друге, нею не доведено факт прийняття спадщини. Крім того, у неї відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) належний померлій. На підставі цього нотаріус надав їй роз'яснення про не можливість завести спадкову та видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом та рекомендував звернутися до суду.

Отримавши роз'яснення нотаріуса, вона звернулася до органу ДРАЦС за своїм місцем проживання з метою підтвердити факт родинних відносин з померлою та отримати свідоцтво про народження її матері, ОСОБА_5, але їй повідомили, що інформація про народження її матері в актових записах відсутня.

З метою отримати інформацію про народження матері вона звернулася до Державного архіву Миколаївської області, де їй повідомили, що записів про народження за 1930 рік в архіві немає, тому підтвердити факт народження ОСОБА_5 в с. Покровка та видати їй повторне свідоцтво про народження матері немає можливості, що підтверджується архівною довідкою № К-1411/03-05 від 12.09.2016 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не може іншим чином захистити свої спадкові права, встановити факт родинних відносин з померлою ОСОБА_4 та факт прийняття нею спадщини, а ці факти мають для неї юридичне значення як такі, що породжують її право на спадкування, вона змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 позов підтримали повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, зокрема зазначили, що на момент смерті проживала разом з бабусею ОСОБА_4, після її смерті фактично прийняла спадщину, розпоряджалася її майном, але при подачі документів до нотаріуса для оформлення спадщини їй було відмовлено. Просить встановити факт рідства між померлою ОСОБА_4 та ОСОБА_5, також встановити факт прийняття спадщини, крім того, через втрату сертифікату на земельну частку (пай) вона не може розпоряджатися земельною ділянкою.

Представник відповідача Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Миколаєві Миколаївської області померла ОСОБА_4, смерть якої зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом № 2400 від ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 /а.с.-8/.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої увійшли усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Зокрема входить земельна частка (пай), що підтверджується сертифікатом на право не земельну частку (пай) НОМЕР_4, виданий на підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації №133-р від 27 березня 1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №3412.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_5 виданого 06.05.1976 року Миколаївським міським відділом ЗАГСу, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації актів про смерть 30.08.1967 року зроблений відповідний актовий запис за №1773.

ОСОБА_5 була матір'ю позивачки ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтва про народження ОСОБА_2, НОМЕР_6, в графі мати зазначено ОСОБА_5 та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_7, згідно якого ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_8, у зв'язку з чим було змінено прізвище «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

Так як спадщина відкрилася до 01.07.2003 року (за шість місяців до ступу в дію ЦК України), то застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР «При спадкуванні за законом спадкодавцями першої черги є, в рівних часках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого». Частиною 2 ст. 529 ЦК УРСР встановлено: «Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає живих того з батьків, хто був би спадкоємцем».

Оскільки ОСОБА_5 померла раніше ніж ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 у порядку ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР отримала право на спадщину у першу чергу.

Позивачці ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки, нею не доведено факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 1 вказаної статті передбачає встановлення факту родинних відносин.

Частиною 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК (в редакції 1963 року) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть НОМЕР_8 в графі прізвище, ім'я по батькові зазначено ОСОБА_4 та свідоцтва про смерть НОМЕР_5 зазначено ОСОБА_5, що підтверджує факт, що ОСОБА_4 була матір'ю ОСОБА_5, а та її дочкою, оскільки в них зазначено спільне прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до витягу із погосподарської книги за 1944-1946 року до складу сім'ї входили ОСОБА_9, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Крім того, факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які пояснили, що позивача та її родину знають, її матір ОСОБА_5 та бабусю ОСОБА_4 за життя, підтримували родинні стосунки та взаємовідносини між ними були як матері і доньки.

За таких обставин, суд вважає, що факт родинних відносин між померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, заява в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Що ж стосується встановлення факту прийняття спадщини судом встановлено.

Згідно письмових роз'яснень завідуючої Веселинівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Євстратової О.М. від 23 березня 2017 року № 226/01-16, позивачем не надано незаперечних доказів факту прийняття спадщини, яка відкрилася в наслідок смерті ОСОБА_4

Оскільки, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у позивача виникла необхідність звернутись до суду з вимогою про встановлення факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 встановлено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом».

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місце відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР «При спадкуванні за законом спадкодавцями першої черги є, в рівних часках діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого».

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини».

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 постійно проживала разом з ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 64/04-02 від 30.01.2017 року, яка після смерті бабусі розпорядилася спадковим житловим будинком без нотаріального оформлення, який на сьогоднішній день зруйнований внаслідок пожежі, яка мала місце в 2005 році.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява в частині встановлення факту фактичного прийняття спадщини є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, а факт вступу ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим майном, встановленим.

Що стосується визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування встановлено наступне.

ОСОБА_4 була членом КСП «Червона Україна» та була включена до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю НОМЕР_9, виданим Покровською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області та списком членів КСП «Червона Україна» внаслідок чого отримала право на земельну частку (пай), а також довідкою відділа Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області від 12.12.2016р за №Г-439/0-323/6-16.

Право на земельну частку (пай) посвідчувалося Сертифікатом на право на земельну частку (пай). За життя ОСОБА_4 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджується довідкою наданою відділом Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області від 28.10.2016р за №409/0-293/6-16.

Вказаний сертифікат спадкоємцем втрачений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай).

Виявивши втрату Сертифікату, ОСОБА_2 дала оголошення в газеті «Зоря» про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) належного ОСОБА_4 та звернулася до відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області з заявою про видачу їй копії втраченого сертифікату.

Відділом Держгеокадастру їй було надано інформацію про те, що дійсно ОСОБА_4 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_4, який було зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №3412, але у зв'язку з тим, що сертифікат виготовлявся в одному екземплярі видати його копію є неможливим, що підтверджується довідкою №Г-440/0-324/6-16, виданої відділом Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області від 20.04.2017 року за №Г-1/0-0,202-9/138/-17, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по КСП «Червона Україна» Покровської сільської ради Веселинівського району складає 7,93 га. Також згідно Архівної копії Розпорядження Веселинівської районної Державної адміністрації Миколаївської області від 27.03.1997 року №133-р «Про затвердження розрахунків вартості і розмірів в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) членів КСП «Червона Україна» та згідно додатку до вказаного Розпорядження, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає 7,93 га.

Згідно з п.3.5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» (в редакції чинної на момент виникнення правовідносин), ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року право на земельну частку (пай) можуть бути об'єктом спадкування.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про Практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів» визначено, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК України.

Таким чином, згідно ст.ст. 529,549 ЦК України позивачка ОСОБА_2, як спадкоємиця за законом набула право на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 7,93 в умовних кадастрових гектарах,але за життя не встигла отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4, 1910 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме, що ОСОБА_4, 1910 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 була матір'ю - ОСОБА_5, 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а остання її дочкою.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, спадщини яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) розміром 7,93 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Червона Україна" с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, право на яку було посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, виданим Веселинівською райдержадміністрацією та зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №3412.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області П. О. Чаричанський