УХВАЛА

іменем україни

8 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Голденбрідж» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння за касаційними скаргами ОСОБА_6, поданою представником - ОСОБА_7, та ОСОБА_5, поданою представником - ОСОБА_8, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Гоблденбрідж» (далі - ТОВ «Голденбрідж») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що товариству на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1. У червні 2013 року ОСОБА_3 заволоділа правовстановлюючими документами на зазначену квартиру та виготовила фальшивий протокол загальних борів учасників товариства від 30 червня 2013 року № 30/06, відповідно до якого вона була призначена загальними зборами товариства директором товариства. 19 липня 2013 року ОСОБА_3 від імені товариства уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу вказаної квартири, за умовами якого передала від імені товариства, за підробленими документами, належну йому на праві власності спірну квартиру у власність ОСОБА_4, а останній прийняв її у власність і сплатив за неї 1 784 966 грн. На рахунок товариства ці кошти не надходили. 11 жовтня 2013 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу зазначеної квартири з ОСОБА_5, яка на сьогоднішній день є її власником. Рішенням господарського суду м. Києва від 2 квітня 2014 року визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, яке оформлене зазначеним вище протоколом № 30/06 від 30 червня 2013 року, на підставі того, що директор Корпорації Азюр Груп Холдінг С.А. (яка володіє 100 % часткою в Статутному капіталі товариства), ОСОБА_12 не приймав участь у зборах і не підписував вказаний протокол. Оскільки рішення загальних зборів учасників товариства, яке оформлене протоколом від 30 червня 2013 року № 30/06, визнано судом недійсним, ОСОБА_3 здійснила розпорядження майном, а саме продаж спірної квартири, без відповідних правових підстав. Таким чином, відповідачі допустили зловмисну домовленість щодо незаконного виведення з володіння товариства нерухомого майна.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати договір купівлі-продажу спірної квартири від 19 липня 2013 року недійсним, зобов'язати ОСОБА_5 повернути товариству спірну квартиру, стягнути з відповідачів на користь товариства судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, позов ТОВ «Голденбрідж» задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, укладений 19 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним. Витребувано у ОСОБА_5 з чужого незаконного володіння вказану квартиру.

У касаційних скаргах, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права: ОСОБА_6 в особі представника - ОСОБА_7, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції; ОСОБА_5 в особі представника - ОСОБА_8 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Голденбрідж» відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга ОСОБА_6, подана представником - ОСОБА_7, підлягає задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_5. подана представником - ОСОБА_8, підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що преюдиційним рішенням суду визнано рішення загальних зборів учасників ТОВ «Голденбрідж» від 30 червня 2013 року щодо призначення ОСОБА_3 директором товариства, а, відтак, логовір купівлі-продажу спірного нерухомого майна від 19 липня 2013 року укладено з порушенням вимог ст. 203 ЦК України щодо вільного волевиявлення учасника правочину, а саме ТОВ «Голденбрідж», і відповідності такого правочину його внутрішній волі, а тому відповідно до ст. 215 ЦК України такий правочин є недійсним.

Проте повністю погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що протоколом № 1/2013 загальних зборів учасників ТОВ «Голденбрідж» від 21січня 2013 року на посаду директора товариства з 21 січня 2013 року призначено ОСОБА_14 та надано їй повноваження та право підпису всіх фінансово-господарських документів товариства, в будь-яких фінансових установах, установах банків та інших організаціях на території України з усіх питань фінансово-господарської діяльності товариства (а.с.26).

Відповідно до пп. 10.6.4. Статуту ТОВ «Голденбрідж», затвердженого протоколом загальних зборів учасників від 15 лютого 2013 року № 3/2013 (а.с. 27), директор товариства має право, зокрема, без довіреності здійснювати дії від імені товариства, укладати договори (контракти) та чинити юридичні дії від імені товариства, видавати довіреності тощо (а.с. 6-21).

На підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Голденбрідж» від 30 червня 2013 року № 30/06 ОСОБА_14 звільнено з посади директора товариства з 30 червня 2013 року, та призначено на посаду директора товариства ОСОБА_3 з 1 липня 2013 року (а.с. 29).

19 липня 2013 року між ТОВ «Голденбрідж» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 532 (а.с. 34-35), відповідно до умов якого Продавець передав, а Покупець прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 та належить продавцю - ТОВ «Голденбрідж» на праві приватної власності.

Уподальшому, 11 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири.

Рішенням господарського суду м. Києва від 02 квітня 2014 року у справі № 910/16400/13 за позовом корпорації Азюр Груп Холдінг С.А. до ТОВ «Голденбрідж» встановлено, що відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 26 лютого 2014 року, проведеної експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_12, що міститься у рядку «Директора ОСОБА_12» графи «підписи» у протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Голденбрідж», від 30 червня 2013 року №30/06 виконаний не ОСОБА_12, а іншою особою з деяким наслідуванням його підпису (а.с. 30-33), а тому суд дійшов висновку щодо відсутності кворуму для проведення загальних зборів та визнав недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Голденбрідж», яке оформлене вказаним протоколом. (а.с. 36-39).

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суди вважали, що вказані преюдиційні обставини є підставою для визнання договору купівлі-продажу спірної квартири від 19 липня 2013 року недійсним.

При цьому суди не врахували таке.

За змістом ст. ст. 92, 203, 215 ЦК України договір, укладений від імені юридичної особи її виконавчим органом (директором) з третьою особою, може бути визнаний недійсним із підстав порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, якщо відповідні обмеження існували на момент укладення оспорюваного договору.

У разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, яким визначені повноваження виконавчого органу, це рішення є недійсним з моменту його прийняття. Для вирішення в подальшому спору про визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства в той період, коли рішення загальних зборів учасників товариства було дійсне, зазначена обставина має правове значення. Вона підтверджує, що станом на час укладення оспорюваного договору повноваження щодо представництва юридичної особи у виконавчого органу були відсутні чи обмежені.

Разом із тим, ч. 3 ст. 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень. Для третьої особи, яка уклала договір із юридичною особою, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

З огляду на наведене, визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства саме по собі не може слугувати єдиною підставою для висновку про недійсність договору. Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року № 6-62цс16, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла знати про такі обмеження.

Суди наведене не врахували, не дали оцінку тому, чи при укладенні оспореного договору купівлі-продажу ОСОБА_3 діяла від імені ТОВ «Голденбрідж», недобросовісно і нерозумно.

Разом з тим, вирішуючи спір, суди не дали оцінку тому, чи ОСОБА_4, який придбав спірну квартиру у ТОВ «Голденбрідж», чи ОСОБА_5, яка придбала спірну квартиру у ОСОБА_4 були обізнані чи могли бути обізнані про обмеження ОСОБА_3 при здійсненні продажу цієї нерухомості, оскілки згідно статутних документів ТОВ «Голденбрідж» та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців ОСОБА_3 була повноваженим представником товариства.

Крім того, повертаючи спірну квартиру ТОВ «Голденбрідж», суди не звернули увагу на те, що відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Голденбрідж», оформленим протоколом від 15 лютого 2013 року № 3/203 у зв'язку з відступленням на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства учасником товариства ОСОБА_6 своєї частки, яка складала 100 %, що у грошовому вираженні становило 1 999 100 грн у статутному капіталі товариства на користь КорпораціїАзюр Груп Холдінг С.А., останню прийнято до складу учасників товариства та виведено зі складу учасників товариства ОСОБА_6 Статутний капітал товариства належить єдиному учаснику товариства - корпорації Азюр Груп Холдінг С.А.

Відповідно до п. 7.1.2. Статуту ТОВ «Голденбрідж» статутний капітал товариства складається з наступних вкладів: грошові кошти у розмірі 60 тис. грн, що еквівалентно 12 371 долар 13 центів США або 8 486 Євро 56 євроцентів та додаткового внеску - права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_6 на праві власності.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Суди не звернули уваги на наведене, не врахували, що 15 лютого 2013 року корпорації Азюр Груп Холдінг С.А. рішенням ТОВ «Голденбрідж» було передано 100 % частки статутного капіталу товариства, до якого входила і спірна квартира, не дали оцінку тому, чи є це рішення дійсним та чи на момент ухвалення рішення корпорація Азюр Груп Холдінг С.А. набула право власності на спірну квартиру, чи вибула ця нерухомість з власності попереднього власника - єдиного учасника ТОВ «Голденбрідж» ОСОБА_6

Суди у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України на зазначене уваги не звернули, не з'ясували, хто є власником спірної квартири, отже, хто є належним позивачем, не дали оцінку тому, та чи мало право ТОВ «Голденбрідж» звертатись до суду з даним позовом та дійшли передчасного висновку про наявність підстав для визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним та витребування спірної квартири саме на користь ТОВ «Голденбрідж».

Таким чином, ураховуючи, що судами не встановлені всі фактичні обставини від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, поданупредставником - ОСОБА_7, задовольнити. Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик