Рішення

Іменем України

Справа № 712/398/17-ц
Провадження № 2/712/716/17
08 лютого 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді Марцішевської О.М.
при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування м.Черкаси про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 21.08.2008 року. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 жовтня 2010 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Після припинення сімейних стосунків відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не бере участі в її вихованні та утриманні, діє всупереч інтересам дитини, чим позбавив її права на належне батьківське виховання та утримання. Тому позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, вказувала, що неповнолітня донька повністю перебуває на її утриманні, відповідач фактично самоусунувся від піклування за дитиною, тривалий час з 23010 року не цікавиться її життям, не бере участі в її вихованні.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позову.

З наданого представником органу опіки і піклування висновку вбачається, що питання про позбавлення відповідача батьківських прав розглядалося на засіданні органу опіки і піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, який прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, який протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки, діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавив її права на належне батьківське виховання та утримання.

За спільною згодою сторін дитина для заслуховування її думки в судове засідання не викликалась з метою уникнення психотравмуючого впливу з урахуванням малолітнього віку.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.08.2008 року. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси шлюб розірвано 27.10.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання та про склад сім`ї комітету самоорганізації населення мікрорайону «Митниця» від 18.11.2016 року № 130 та довідкою про склад сім`ї комітету самоорганізації населення мікрорайону «Центральний» від 18.11.2016р.

19.07.2010 року рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , але відповідач ухиляється від виконання рішення та аліменти повністю не сплачує, внаслідок чого станом на 01.12.2016р. утворилась заборгованість в сумі 38166,66 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості по аліментам Соснівського ВДВС від 28.11.2016 року.

Відповідно до характеристики та довідки шкільного навчального закладу Черкаського колегіуму «Берегиня» від 17.11.2016р. №01-11/291 зазначено, що ОСОБА_3 , 2009 р.н., учениця 2-В класу, навчається в колегіумі з першого класу. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки, сприяє всебічному розвитку дитини, бере активну участь у житті класу, завжди допомагає у вирішенні класних питань. Батько дитини, ОСОБА_2 , жодного разу не відвідував навчальний заклад, в телефонному режимі не поцікавився навчанням доньки, і в спілкуванні з ОСОБА_3 не було ніяких розмов про її рідного батька.

Відповідно до акту опитування сусідів від 18.11.2016р. №130, засвідченого підписом керівника комітету самоорганізації населення мікрорайону «Центральний» Моцна А.А., ОСОБА_2 участі у вихованні своєї доньки ОСОБА_3 не бере, за адресою: АДРЕСА_1 не з`являється.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.12.2016 року № 706/30-03-03 зазначено що з 2010 року батько ОСОБА_2 не бере участі у житті доньки, не спілкується з нею, не займається утриманням та вихованням ОСОБА_4 , не цікавиться її життям та здоров`ям, зловживає алкогольними напоями, схильний до азартних ігор, через що має грошові програші та борги, крадіжки сімейних коштів. Згідно з довідкою міської дитячої поліклініки №1 від 18.11.2016р. встановлено, що малолітня ОСОБА_5 з 2011 року консультується кардіологом з приводу диспластична кардіопатія. З пояснень сусідів родини встановлено, що батька ОСОБА_2 за місцем проживання малолітньої не бачили, утриманням доньки він не займається, на свята доньку не вітає, подарунків не дарує, має заборгованість по аліментах. Згідно довідки Соснівського ВДВС заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 38166,66 грн. Громадянин ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків по вихованню, навчанню та утриманню доньки, протягом тривалого часу діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавив її права на належне батьківське виховання та утримання. Тому ООП зробив висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»).
При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»).
Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України(даліСК) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
А відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбаченихстаттею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків (пункт 18 Постанови).
Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітньої дитини, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання.
Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, не провідує доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, не був на жодному дитячому святі дитини. Відповідач й досі не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, при цьому суду не надано доказів у підтвердження того, що відповідач цього не робив з поважних причин, в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, тому суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд не вважає можливим обмежитися попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, а вважає, що відповідач повинний бути позбавлений батьківських прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Суд застосовує крайню міру, позбавивши відповідача батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини, оскільки зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач протягом тривалого часу з 2010 року фактично самоусунувся від піклування за дитиною, не цікавиться її життям, не бере участі в її вихованні та утриманні, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки, діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавив її права на належне батьківське виховання та утримання, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166 СК України , суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: