РІШЕННЯ

іменем України

"15" лютого 2017 р. 145/62/17

2/145/272/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що між нею і ОСОБА_2 було розірвано шлюб.

Під час перебування у шлюбі в них народилася дитина - син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 після розірвання шлюбу укладеного між ними, утворив нову сім"ю.

ОСОБА_2 зв'язків з сином не підтримує та участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає.

Відповідач не бажає виконувати свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Не цікавиться його навчанням не приймає участі у батьківських зборах.

Їй відомо, що відповідач в 2016 року проходив військову службу за контрактом, отримував дохід, але від утримання сина він ухилявся. Спілкуватися з нею не бажає, ухиляється. На даний час він не отримує систематичного доходу а якщо отримує дохід то офіційно не оформляє трудові відносини, з військової служби звільнився.

Вважає, за необхідне просити суд призначити аліменти з 01 вересня 2016 року, оскільки в зв"язку з початком навчання дитини у Шендерівській ЗОШ, фактично витрати щодо матеріального забезпечення навчання, лягли на неї, а відповідач ухилявся від свого обов"язку по наданню допомоги.

Просить стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її користь, на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 845,00 грн., щомісячно починаючи з 01 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач згоден сплачувати вказану позивачем суму аліментів.

Суд, вислухавши сторони, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Сторони перебували в шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4).

Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.01.2017 р. (а.с. 6).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 р." прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1689 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Сама позивачка не в змозі забезпечити належні умови проживання й виховання дітей, їх нормальний розвиток.

Відповідач же молодого віку, має можливість працювати, інших утриманців не має, а тому взмозі приймати участь в утриманні дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня звернення з позовом до суду.

Позивачка просить стягнути аліменти з 01.09.2016 року, однак позов пред'явлено до суду 19.01.2017 року. Доказів того, що позивачка вживала раніше заходи щодо стягнення аліментів, суду не надано, а тому стягнення аліментів можливе лише з дня звернення з позовом до суду.

На підставі ст.ст.10,11, 60, 88, 212-215, 223, 367 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184, 191 СК України, суд ,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 845,00 (вісімсот сорок п'ять) грн., щомісячно починаючи з 19.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський райсуд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.