Справа № 469/1626/16-ц 4-с/469/3/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року

Березанський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючої судді Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,

представника стягувача ОСОБА_1,

державного виконавця Опяти Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на бездіяльність та постанову начальника Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

ПАТ "Державний ощадний банк України" 28.12.2016 року звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність та постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2016 року начальника Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2

З урахуванням уточнених вимог, наданих у судовому засіданні 24 квітня 2017 року, стягувач просив :

- визнати неправомірними бездіяльність та постанову начальника Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 від 24 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 46119229 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_3, а саме: житловий будинок №22 по вул.Будівельників в смт.Березанка Миколаївської області;

- скасувати постанову начальника Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 від 24 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження №46119229.

У обґрунтування своїх вимог стягувач зазначав, що при виконанні виконавчого листа № 2-235/10, виданого Березанським районним судом Миколаївської області 29 жовтня 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_3, а саме: житловий будинок №22 по вул.Будівельників в смт.Березанка Миколаївської області, виконавче провадження за яким відкрито постановою від 20 січня 2015 року, державним виконавцем не було вжито жодних заходів, спрямованих на реалізацію предмета іпотеки, не звернуто стягнення на інше майно боржника відповідно до ч.ч.5,6 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження"; у матеріалах виконавчого провадження наявна копія свідоцтва про смерть боржника ОСОБА_3, проте її походження та дата отримання невідомі, запитів до органів РАЦС державним виконавцем не направлялось, передбаченого п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" зупинення виконавчого провадження не відбулось.

Внаслідок бездіяльності державного виконавця своєчасно не було отримано належних документів, що підтверджують смерть боржника, що призвело до винесення необгрунтованої постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 листопада 2016 року, отриманої стягувачем 16 грудня 2016 року.

У судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, посилаючись на те, що своєю бездіяльністю, яка полягає у невинесенні постанови про зупинення виконавчого провадження у зв"язку зі смертю боржника та невчиненні дій щодо заміни сторони виконавчого провадження, державний виконавець порушив права стягувача, що призвело до невиконання судового рішення.

Державний виконавець - начальник Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 зі скаргою ПАТ "Державний ощадний банк України" не погодився, надав суду письмові заперечення, у яких зазначав про наявність перешкод для своєчасного виконання рішення суду, так як банком при направленні виконавчого документу на виконання не надано державному виконавцю копії іпотечного договору, технічного паспорта на будинок та державного акта на право приватної власності на землю, які б сприяли виконанню рішення суду; адреса земельної ділянки, на якій розміщений переданий в іпотеку житловий будинок, не відповідала адресі цього будинку, що потребувало звернення до органу місцевого самоврядування для зміни адреси земельної ділянки. Так як боржник ОСОБА_3 померла 11 квітня 2016 року, про що відділом ДРАЦС Березанського РУЮ 13 квітня 2016 року видано відповідне свідоцтво, і інформація про правонаступництво до відділу ДВС не надходила, державним виконавцем виконавче провадження закрито у зв"язку зі смертю боржника; також вказував на недоведеність бездіяльності державного виконавця та підстав для скасування оскаржуваної постанови, а також на те, що невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження не порушує права стягувача та не впливає на виконання рішення щодо звернення стягнення на майно боржника. Також пояснив суду, що через неточності у правовстановлюючих документах на предмет іпотеки (адреса житлового будинку зазначена як вул.Будівельників, 22, а земельна ділянка, на якій він розміщений, - як вул.Будівельників, 14), відділ Державної виконавчої служби спільно з представником стягувача виносив питання про виправлення неточностей у адресі іпотечного майна до сесії Березанської селищної ради, а тому відсутні підстави для висновку про бездіяльність державного виконавця; оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, що діяла на час її винесення, вказана редакція закону не передбачає зупинення виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення представника стягувача, державного виконавця, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у начальника Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 перебував виконавчий лист № 2-235/10, виданий 18 жовтня 2010 року Березанським районним судом Миколаївської області, про звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки № 7231 від 11.10.2007 року, а саме на житловий будинок в смт.Березанка, вул.Будівельників, 22, на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" (а.с.143).

Виконавче провадження № 46119229 з виконання вказаного виконавчого листа відкрите постановою заступника начальника відділу ДВС ОСОБА_2 від 20.01.2015 року за заявою Березанського ТВБВ № 10014/022 філії-Миколаївського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" (а.с.112-114).

11 квітня 2016 року боржник ОСОБА_3І померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.117), матеріалами спадкової справи.

Постановою начальника Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 від 24 листопада 2016 року виконавче провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв"язку зі смертю боржника (а.с.116).

Копію зазначеної постанови отримано стягувачем 15 грудня 2016 року (а.с.115, 124).

Відповідно до ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ (у редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження), звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження (ч.6 ст.52 вказаного Закону).

За змістом ст.41 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, що діяла на час виконання рішення), стягнення на предмет іпотеки державним виконавцем проводиться шляхом його реалізації на прилюдних торгах.

Виходячи з викладеного, звернення стягнення на інше майно боржника відповідно до ч.ч.5,6 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" у даному виконавчому провадженні не могло бути застосоване, оскільки виконавчим документом було визначене конкретне майно, яке підлягало стягненню.

Частинами 4,5 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ (у редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження) передбачалось, що після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. У разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. У разі якщо стягувач у двадцятиденний строк з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою документів, що характеризують об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається.

Заперечення начальника ВДВС щодо ускладнень у виконанні судового рішення узгоджуються з зазначеними нормами Закону та підтверджені копією рішення Березанської селищної ради від 15.10.2015 року про зміну адреси земельної ділянки, належної ОСОБА_3 (а.с.122), інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.144-147), копією державного акта на земельну ділянку (а.с.148).

Тому суд вважає, що посилання стягувача на те, що державним виконавцем не було вжито жодних заходів, спрямованих на реалізацію предмета іпотеки, у судовому засіданні не підтверджено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стягувачем у скарзі на бездіяльність державного виконавця не зазначено та не доведено у судовому засіданні факту порушення його прав та законних інтересів унаслідок відсутності даних про походження та дату отримання державним виконавцем копії свідоцтва про смерть боржника та ненаправленням державним виконавцем запитів до органів ДРАЦС.

При цьому стягувачем не зазначено, з якими саме запитами та з якою метою, на його думку, державний виконавець повинен був звертатися до органів ДРАЦС.

Як вбачається зі ст.ст.11, 12 "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ (у редакції, що діяла на час смерті боржника), додаткові матеріали до виконавчого провадження можуть бути одержані державним виконавцем як самостійно, так і від сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Наявна у матеріалах виконавчого провадження копія свідоцтва про смерть боржника, відповідно до пояснень державного виконавця Опяти Ю.Ю., отримана ним навесні 2016 року, тобто невдовзі після смерті ОСОБА_3, а тому необхідності звертатися до органів ДРАЦС суд не вбачає.

Згідно з пунктом 1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ (у редакції, що діяла на час смерті боржника), обставиною, що зумовлює обов'язкове зупинення виконавчого провадження, є смерть боржника, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

За ч.1 ст.39 вказаного Закону, постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1-17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Правовідносини, що існували між стягувачем та боржником, є такими, що допускають правонаступництво, а тому державний виконавець був зобов"язаний не пізніше наступного робочого дня після отримання ним копії свідоцтва про смерть боржника винести постанову про зупинення виконавчого провадження.

Оскільки державним виконавцем, відповідно до його пояснень, отримано свідоцтво про смерть боржника навесні 2016 року, тобто не пізніше 31 травня 2016 року, що не спростовано у судовому засіданні, постанова про зупинення виконавчого провадження мала б бути ним винесена до 01 червня 2016 року включно, однак такої постанови державним виконавцем винесено не було.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звернувшись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, стягувач не визначився, яку саме бездіяльність державного виконавця, що порушує його права чи свободи, він просить визнати неправомірною, та час, коли стягувач дізнався про таке порушення; у ході розгляду скарги, незважаючи на роз"яснення суду щодо дотримання вимог закону щодо форми і змісту заяв, що подаються до суду, заявлені вимоги не конкретизував і не обгрунтував відповідно до ст.383 ЦПК України навіть при наданні уточнення до скарги.

За таких обставин суд, хоча і встановив наявність порушення державним виконавцем вимог закону щодо обов"язкового зупинення виконавчого провадження, вважає недоведеним той факт, що зазначена бездіяльність потягла будь-які негативні наслідки для прав і законних інтересів стягувача.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, яким не передбачено зупинення виконавчого провадження у разі смерті боржника; відповідно до п.3 ч.1 ст.39 вказаного Закону смерть боржника є безумовною підставою закінчення виконавчого провадження.

За змістом частини п"ятої статті 15 цього Закону, державний виконавець має право звертатися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником лише за заявою сторони. У матеріалах справи відсутні дані про звернення будь-кого з сторін до державного виконавця з такою заявою, а тому, враховуючи зазначені положення Закону, державний виконавець не зобов"язаний вчиняти дії щодо заміни боржника.

Виходячи з викладеного, постанова державного виконавця від 24 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 46119229 є обгрунтованою та правомірною.

Крім того, стягувач у скарзі на бездіяльність та постанову державного виконавця не вказував на невчинення державним виконавцем дій щодо заміни сторони виконавчого провадження як підставу заявлених вимог, заяв про зміну підстав скарги не надавав.

Таким чином, суд вважає вимоги, заявлені у скарзі, необгрунтованими, а посилання стягувача на порушення його прав та обов"язків недоведеними у судовому засіданні, а тому у задоволенні вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п*яти днів з дня її проголошення шляхом подачі скарги через Березанський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подавати апеляційну скаргу протягом п*яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 27 квітня 2017 року.

Суддя :