РІШЕННЯ

іменем України

"01" лютого 2017 р. 145/2062/16-ц

2/145/184/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 02 лютого 1996 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Струмівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 1.

02.11.2016 року згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу мають двох дітей, доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Син проживає з нею, обоє дітей перебувають на її утриманні.

Бувший чоловік будь-якої участі в утриманні дітей не приймає і на протязі більш як чотирьох місяців проживає окремо, життям та забезпеченням дітей не цікавиться.

Вона хоч і працює, але її заробітної плати на утримання двох дітей та себе не вистачає взагалі.

Законодавством України визначено вимоги щодо утримання батьками дітей та їх виховання. Так статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

В статті 11 Закону України " Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Так як син проживає з нею, і вона займається вихованням дітей, то обов'язок батька перед дітьми це матеріальне забезпечення їх розвитку та життя.

Крім вищезазначеної норми, статтею 12 вищезазначеного законодавчого акту вказано, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Інших дітей, утриманців у відповідача немає, аліментів більше він нікому не платить.

Їх донька ОСОБА_3 досягла повноліття. В даному випадку законодавцем визначено, що якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до закінчення навчання але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Відповідач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ТРЕДІС" ( юридична адреса : с. Лука-Мелешківська, Вінницький район, Вінницька область ), отримує стабільний дохід, крім того являється пенсіонером МВС України стабільно отримує пенсію.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти

на її користь на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 усіх видів доходу Відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Допустити до негайного виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь, на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/3 усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання її повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в Тернопільському національному економічному університеті аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходу щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше ніж досягнення нею 23 років.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до абз.2 п.15 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти безумовне визнання позову відповідачем і позов задоволити повністю, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 174, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Стягувати з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/3 усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.12.2016 року до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в Тернопільському національному економічному університеті аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 14.12.2016 р. до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2017 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський райсуд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: А. Г. Мазурчак