УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Мостової Г.І.,Євтушенко О.І., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, стягнення середньої заробітної плати за час затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_6 - ОСОБА_8, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка»), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а. с. 48-55, т. 1), просив суд стягнути з відповідача на його користь:

- 14 445 грн 10 коп. компенсації втрати частини заробітної плати за час відпусток у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги за період з серпня 2000 року по травень 2012 року;

- 731 072 грн середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2008 року по 25 вересня 2015 року;

- 10 тис. грн моральної шкоди, спричиненої внаслідок прострочення виплати заробітної плати;

- 4 790 грн 80 коп. в рахунок компенсації витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтував тим, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 29 липня 1967 року по 24 жовтня 1978 року, з 8 лютого 1985 року по 25 лютого 2008 року. За час перебування сторін у трудових відносинах позивачеві заробітна плата нараховувалася та виплачувалася відповідачем не в повному обсязі, без врахування підвищення і зміни посадових окладів працівників ПАТ «Євраз СухаБалка».

За результатами перевірки, проведеної в 2012 році ПАТ «Євраз Суха Балка» по заяві ОСОБА_6 щодо перевірки правильності нарахування та виплати йому середньої заробітної плати за час його роботи у відповідача, включаючи час додаткових та основних щорічних відпусток, ОСОБА_6 було донараховано 15 462 грн 75 коп. (що складає 0,71 % від реальної суми недорахованої заробітної плати позивача) та виплачено в 2012 році нараховану суму за виключенням податків та обов'язкових платежів.

ОСОБА_6 вважає, що факт виплати ПАТ «Євраз Суха Балка» йому в 2012 році суми недорахованої заробітної плати за час його перебування з відповідачем у трудових відносинах є підтвердженням того, що ПАТ «Євраз Суха Балка» визнало та встановило недоплату позивачеві заробітної плати за час відпусток. На підставі беззаперечного вказаного вище визнаного відповідачем факту недоплати по заробітній платі, ОСОБА_6 вважає, що він має право на компенсацію втрати частини заробітної плати за час відпусток у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги за період з серпня 2000 року по травень 2012 року на підставі норм ст. ст. 15, 24, 34 Закону України «Про оплату праці», тому просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму компенсації в розмірі 14 445 грн 10 коп.

Оскільки вказана компенсація втрати частини заробітної плати відповідачем при звільненні позивача 25 лютого 2008 року не була проведена, ОСОБА_6 вважає, що при його звільненні з роботи з ним не було проведено повного розрахунку, що в силу норм ст. ст. 116, 117, 233 КЗпП України, є підставою для пред'явлення позивачем вказаних вище позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2008 року по 25 вересня 2015 року.

Позовні вимоги про стягнення моральних збитків та витрат на правову допомогу є похідними та обґрунтовані позивачем з посиланням на норми ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 79 ЦПК України.

ПАТ «Євраз Суха Балка» було заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вказаних позовних вимог (а. с. 62-64, т. 1), з посиланням на те, що позивач дізнався про можливе порушення його права 8 червня 2012 року і мав три місяці строку на захист своїх трудових прав у судовому порядку на підставі ст. 233 КЗпП України, чим вчасно не скористався.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача:

- 14 445 грн 10 коп. компенсації втрати частини заробітної плати за час відпусток у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги за період з серпня 2000 року по травень 2012 року (з дати затримки на один календарний місяць виплати заробітної плати за час першої відпустки по день фактичної виплати заборгованості із заробітної плати за весь період відпусток у 2012 році), без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб;

- 4 тис. грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2008 року по 25 вересня 2015 року;

- 1 тис. грн в порядку відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати;

- 4 790 грн 80 коп. в рахунок компенсації витрат на правову допомогу.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком» на користь Держави 487 грн 20 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

А також рішення суду першої інстанції змінено в частині вирішення питання про стягнення судового збору. Зазначено, що судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп. підлягає стягненню з ПАТ «Євраз Суха Балка».

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4 тис. грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2008 року по 25 вересня 2015 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі про стягнення 731 072 грн.

Також, заявник просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду в частині відмови в позові про стягнення витрат на правову допомогу та залишити у цій частині рішення суду першої інстанції, а також залишити в силі оспорювані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 14 445 грн 10 коп. відповідної компенсації втрати частини заробітної плати і 1 тис. грн в рахунок відшкодування моральних збитків.

Доводи касаційної скарги обґрунтовані порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судами попередніх інстанцій при розгляді справи та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, позивач ОСОБА_6 працював на різних посадах у ПАТ «Євраз Суха Балка» з 29 липня 1967 року по 24 жовтня 1978 року, з 8 лютого 1985 року по 25 лютого 2008 року, а загалом 34 роки (а. с. 8-11, т. 1).

У цей період неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади працівникам підприємства, проте зазначені підвищення не враховувались при обчисленні середнього заробітку при наданні відпусток працівникам.

25 лютого 2008 року ОСОБА_6 був звільнений з роботи у відповідача у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

В 2011 році відповідачем було встановлено, що працівникам ПАТ «Євраз Суха Балка» при розрахунку середнього заробітку при оплаті відпусток, не враховувалися коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

З метою усунення вказаних порушень, протоколом засідання наглядової ради ПАТ «Євраз Суха Балка» від 3 лютого 2012 року було вирішено надати згоду генеральному директору на проведення перерахунку та виплату заробітної плати за час відпусток працюючим та колишнім працівникам підприємства за період з 1 січня 1995 року.

Спільною постановою генерального директора та профспілкових комітетів ПАТ «Євраз Суха Балка» від 6 лютого 2012 року № 3 було визнано порушення пункту 10 Порядку при розрахунку заробітної плати за період відпусток працівникам ПАТ «Євраз Суха Балка» в період з 1 січня 1995 року до 1 березня 2010 року й постановлено провести перерахунок заробітної плати колишнім працівникам підприємства за вказаний період із застосуванням формули: корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів (у частках одиниці) х 0,71.

Наказом генерального директора ПАТ «Євраз Суха Балка» № 295 від 16 лютого 2012 року на виконання вищезазначеної спільної постанови проведено розрахунок сум недоплаченої заробітної плати за час відпусток і визначено порядок їх виплати.

ОСОБА_6 відповідачем була нарахована недоплачена заробітна плата за час відпусток у сумі 15 462 грн 75 коп. та у червні 2012 року вищезазначена сума була перерахована на банківську картку відповідача.

В травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ «Євраз Суха Балка» у якій просив товариство провести з ним повний розрахунок за період перебування їх в трудових відносинах, а саме: здійснити виплату компенсації втрати частини заробітної плати за час відпусток у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги на підставі ст. 34 Закону України «Про оплату праці»; здійснити виплату середнього заробітку за частину часу затримки виплати недоплаченої заробітної плати з дня, наступного за днем звільнення по день подання вказаної заяви.

Такі вимоги позивача залишилися відповідачем не задоволеними.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачена компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, яка провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Такий порядок з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, якою затверджено Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». З метою реалізації цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Тобто, своєчасно не виплачені суми коштів за період з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, підлягають компенсації на підставі Положення від 20 грудня 1997 року № 1427, а з 1 січня 2001 року - на підставі Порядку від 21 лютого 2001 року № 159.

При цьому зазначені нормативні акти не містять будь-якого виключення для нарахування такої компенсації залежно від порядку виплати сум доходу - у добровільному чи судовому порядку.

До аналогічних правових висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 19 грудня 2011 року, справа № 6-58цс11.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині позовних вимог про стягнення 14 445 грн 10 коп. компенсації втрати частини заробітної плати за час відпусток у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги за період з серпня 2000 року по травень 2012 року, позивач в уточненій позовній заяві навів відповідний розрахунок (а. с. 50-52, т. 1), з якого вбачається, що відповідна компенсація за кожен окремий рік відпусток розраховувалася ОСОБА_6 шляхом перемноження індексів споживчих цін у процентному співвідношенні та діленні на 100.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, визнав позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення з відповідача 14 445 грн 10 коп. компенсації втрати частини заробітної плати за час відпусток у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги за період з серпня 2000 року по травень 2012 року доведеними і обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами ст. 34 Закону України «Про оплату праці». При цьому, вказані вище розрахунки позивача щодо компенсації втрати частини заробітної плати та формула, за якою їх розраховано ОСОБА_6, лягли в основу судових рішень у справі.

Повністю з такими висновками судів погодитися не можна, оскільки суди не перевірили належним чином правильності вказаних розрахунків позивача та дійшли передчасних висновків про обґрунтованість вимог ОСОБА_6 про стягнення з відповідача саме 14 445 грн 10 коп. відповідної компенсації.

З уточненої позовної заяви вбачається, що позивачеві було своєчасно не виплачено відповідні суми як за період до 31 грудня 2000 року (липень-серпень 2000 року) так і за періоди відпусток, які надавалися після 1 січня 2001 року.

Розмір відповідної компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за вказані вище періоди (до 31 грудня 2000 року (липень-серпень 2000 року) / після 1 січня 2001 року) підлягає розрахунку на підставі різних нормативних актів (Положення від 20 грудня 1997 року № 1427 / Порядок від 21 лютого 2001 року № 159), які містять різні формули визначення розміру такої компенсації.

Зокрема, пунктом 3 Положення від 20 грудня 1997 року № 1427 визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін, а пунктом 4 Порядку від 21 лютого 2001 року № 159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Вказана вище наведена у позовній заяві ОСОБА_6 формула розрахунку відповідної компенсації, яка взята за основу судами при вирішенні справи, не відповідає ні вимогам п. 3 Положення від 20 грудня 1997 року № 1427 ні вимогам п. 4 Порядку від 21 лютого 2001 року № 159.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що судами попередніх інстанцій обґрунтовано задоволено в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення на його користь з відповідача 14 445 грн 10 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за вказані вище періоди (до 31 грудня 2000 року (липень-серпень 2000 року) / після 1 січня 2001 року). Крім іншого, суди не звернули уваги на те, що компенсація підлягала розрахунку на підставі різних формул, а не за однією формулою запропонованою позивачем.

Дана обставина має суттєве значення для правильного вирішення спору в цілому, оскільки інші позовні вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача відповідних грошових сум на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, розподілу судових витрат, тощо, є похідними.

Таким чином, оскільки судами не встановлено тих обов'язкових фактичних обставин справи від яких залежить її правильне вирішення, ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в цілому, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Г.І. Мостова О.В. Умнова