Справа № 382/1192/15-ц Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/2058/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 38 20.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Березовенко Р.В., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вирішення спору про право та визнання права власності на спадкове майно, -

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_3 (позивач) звернулась до Яготинського районного суду Київської області з позовом про вирішення спору про право та визнання права власності на спадкове майно. У своєму позові позивачка вказала, що 02 травня 2014 року помер ОСОБА_5, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України є його батько ОСОБА_6. У передбачений ст. 1270 ЦК України термін після смерті ОСОБА_5, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6 не звертався. Рішенням Яготинського районного суду Київської області було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

27 січня 2015 року помер ОСОБА_6 цивільний чоловік позивачки. Після його смерті залишалася спадщина, а саме: 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по пров. Чапаєва 5 в с. Ничипорівка Яготинського району Київської області; 1/2 частина земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по провулку Чапаєва, 5 в с. Ничипорівка Яготинського району Київської області; грошових вкладів, згідно депозитного договору №78174126 від 24 жовтня 2014 року; грошових вкладів, згідно депозитного договору від 18 липня 2014 року; 1/2 частини квартири за №510 по вул. Сабурова, 5 в м. Києві; квартири за №70 по вул. Булаховського 28 б в м. Києві.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2015 року було встановлено факт постійного проживання позивача разом з ОСОБА_6 однією сімєю з 2005 року, понад пять років, тобто відповідно до вимог передбачених ст. 1264 ЦК України, ОСОБА_3 є спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_6.

Спадкоємці першої черги у ОСОБА_6 відсутні, так як рідний син ОСОБА_5 помер ще під час життя ОСОБА_6, 02 травня 2014 року.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України спадкоємцем четвертої черги за законом є вона - ОСОБА_3. Відповідно до ст..1265 ЦК України спадкоємцем п'ятої черги є онук померлого ОСОБА_4.

У передбачений ст. 1270 ЦК України шести місячний строк, ОСОБА_3 звернулася до Приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40013092 від 30.03.2015 року. Відповідач по даній справі в передбачений термін з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідач по справі - ОСОБА_4 чинить позивачу перешкоди у прийняті спадщини та вважає себе таким, що прийняв спадщину, забрав оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У звязку з цим ОСОБА_3 в своїй позовній заяві просила усунути ОСОБА_8 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6, померлого 27 січня 2015 року. Визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на 1/2 частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, а саме: сарай «Б», погріб з шийкою «Г», вбиральню «Д», 1/2 частину огорожі №1, колодязь №3, що розташований по пров. Чапаєва, 5 в с. Ничипорівка Яготинського району Київської області. Визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по провулку Чапаєва, 5 в с. Ничипорівка Яготинського району Київської області. Визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на грошові вклади, згідно депозитного договору №78174126 від 24 жовтня 2014 року. Визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на грошові вклади, згідно депозитного договору №SAMDNWFD200 від 18.07.2014 року. Визнати за нею, право власності на 1/2 частину квартири за № 510 по вул. Сабурова 5 в м. Києві. Визнати за нею, право власності на квартиру АДРЕСА_2.

До суду надійшла мирова угода укладена між представниками сторін по справі, яку просили суд визнати її та надати їй силу судового рішення.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 10 вересня 2015 року визнано мирову угоду укладену представниками сторін по справі, відповідно до якої: визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, що розташовані АДРЕСА_3, що розташована по вул. Булаховського Академіка, 28-Б в місті Києві, а також право власності на ряд грошових вкладів; за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину квартири №510, що розташована по вул. Сабурова, 5 в місті Києві та право власності на зазначені грошові вклади.

Не погоджуючись з даною ухвалою в частині визнання права власності за ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири №510, що розташована по вул. Сабурова, 5 в м. Києві, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_4 Юрієвичем права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у звязку з укладенням сторонами мирової угоди суд розяснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловити намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи зазначену ухвалу не порушив жодної з вищезазначених норм.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав чи інтересів апелянта є необґрунтованими та спростовуються встановленими по справі обставинами. Апелянт зазначає, що її права, як співвласника квартири №510, що розташована по вул. Сабурова, 5 в місті Києві, порушені. Вказує, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року було задоволено позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Пятнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкову квартиру АДРЕСА_5, яка залишилась після смерті племінника ОСОБА_5.

Дане твердження апелянта не заслуговує на увагу колегії суддів, оскільки вказане рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року було ухвалене вже після постановлення оскаржуваної ухвали.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги і не заперечувалось апелянтом, вказане рішення Деснянського районного суду м. Києва не набрало чинності, оскільки переглядається судом апеляційної інстанції відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_9