Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до прокуратури Дніпропетровської області, Міністерства внутрішніх справ України Головного управління Міністерств внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Новомосковського міського відділу м. Новомосковська та Новомосковського району, Державної казначейської служби України, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області Черкашина Юрія Олексійовича на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із указаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просила стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку на її користь втрачений заробіток у розмірі 74 102 грн 49 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 21 січня 2011 року Новомосковською міжрайонною прокуратурою відносно неї було порушено кримінальну справу за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

25 квітня 2011 року Новомосковською міжрайонною прокуратурою їй було пред'явлене обвинувачення за скоєння кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

26 квітня 2011 року постановою старшого слідчого Новомосковської міжрайонної прокуратури у зв'язку з порушеною кримінальною справою її було відсторонено від займаної посади головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції.

27 квітня 2011 року наказом начальника Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 27 квітня 2011 року № 710-к її було відсторонено від посади у зв'язку з порушенням відносно неї кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, без збереження заробітної плати згідно ст. 46 КЗпП України.

06 травня 2011 року кримінальну справу щодо неї було направлено до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 01 липня 2013 року в порядку ст. 277 КК Українипрокурором в судовому засіданні було змінено обвинувачення на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України.

16 липня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області її було визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік.

03 жовтня 2013 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Новомосковського міжрайонного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2013 року було скасовано у зв'язку з неповнотою та неправильністю судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотними порушеннями норм кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу. Кримінальну справу повернуто на новий судовий розгляд, у той же суд, але в іншому складі. Запобіжний захід залишено без змін (підписка про невиїзд).

29 січня 2014 року постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скасовано постанову про відсторонення її від посади.

10 червня 2014 року постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальну справу було направлено Новомосковському міжрайонному прокурору для проведення додаткового слідства, оскільки «фактично нез'ясовані суб'єктивна та об'єктивна сторона злочину», у вчиненні якого позивачку обвинувачували. Запобіжний захід скасовано.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2014 року постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишено без змін.

29 жовтня 2014 року слідчий Новомосковського міськрайонного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в її діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

ОСОБА_6 зазначала, що порушення її прав, незаконність кримінального переслідування встановлено постановою слідчого від 29 жовтня 2014 року, у зв'язку з чим їй нанесено істотної моральної шкоди, шкоди фізичному та моральному здоров'ю, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв'язків, погіршення відносин з оточуючими її людьми. Розмір завданої моральної шкоди оцінила у 100 тис. грн.

Внаслідок незаконних дій органів досудового слідства та суду їй також завдано майнову шкоду, а саме: втрачений заробіток за 3 роки 9 місяців 8 днів у розмірі 74 102 грн 49 коп.

На підставі положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просила відшкодувати завдану їй майнову та моральну шкоду.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_6 74 102 грн 49 коп. в рахунок відшкодування втраченого заробітку. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_6 80 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судові витрати покладено на державу.

У касаційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області Черкашин Ю.О., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення судів, зменшити розмір стягнутого відшкодування моральної шкоди та закрити провадження в частині стягнення втраченого заробітку.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 21 січня 2011 року Новомосковською міжрайонною прокуратурою відносно ОСОБА_6 було порушено кримінальну справу за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

25 квітня 2011 року їй було пред'явлено обвинувачення за скоєння кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

26 квітня 2011 року постановою старшого слідчого Новомосковської міжрайонної прокуратури у зв'язку з порушеною кримінальною справою ОСОБА_6 було відсторонено від займаної посади головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції.

27 квітня 2011 року наказом начальника Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 27 квітня 2011 року № 710-к її було відсторонено від посади у зв'язку з порушенням відносно неї кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, без збереження заробітної плати згідно ст. 46 КЗпП України.

06 травня 2011 року кримінальну справу щодо ОСОБА_6 було направлено до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 01 липня 2013 року в порядку ст. 277 КК Українипрокурором в судовому засіданні було змінено обвинувачення на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України.

16 липня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області її було визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік.

03 жовтня 2013 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Новомосковського міжрайонного суду від 16 липня 2013 року було скасовано у зв'язку з неповнотою та неправильністю судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотними порушеннями норм кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу. Кримінальну справу повернуто на новий судовий розгляд, у той же суд, але в іншому складі. Міру запобіжного заходу залишено без змін (підписка про невиїзд).

29 січня 2014 року постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скасовано постанову про відсторонення ОСОБА_6 від посади.

10 червня 2014 року постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальну справу було направлено Новомосковському міжрайонному прокурору для проведення додаткового слідства, оскільки «фактично опинилися нез'ясованими суб'єктивна та об'єктивна сторона злочину», у вчиненні якого позивачку обвинувачували. Запобіжний захід скасовано.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2014 року постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишено без змін.

29 жовтня 2014 року слідчий Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Стягуючи втрачений внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури заробіток та завдану у зв'язку з цим моральну шкоду на користь ОСОБА_6, суди виходили із того, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачу було заподіяно майнову шкоду у вигляді втраченого заробітку за період відсторонення від роботи та моральну шкоду, право на відшкодування яких вона набула у зв'язку із закриттям кримінальної справи за відсутністю у її діях складу злочину.

Повністю погодитися із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

За п. 2 ст. 2 цього Закону право на відшкодування шкоди виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

У наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 5) моральна шкода (ст. 3 Закону).

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Частинами 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 04 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 04 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 04 березня 1996 року № 41, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов'язаний роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2089цс15 від 24 лютого 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вирішивши позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги на те, що встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду віднесено до компетенції цих органів, а не суду, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому рішення судів у вказаній частині підлягають скасуванню, а провадження у справі у частині розгляду зазначених вимог підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Щодо розгляду судами вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, необхідно зазначити таке.

За ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ст. 13 Закону).

Повно та всебічно встановлені судами та перевірені доказами обставини про незаконність притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності становлять відповідно до ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 4, 16 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підставу відшкодування їй моральної шкоди.

Що стосується доводів касаційної скарги про недоведеність розміру моральної шкоди, необхідно зазначити, що законодавець встановив лише нижню межу відшкодування моральної шкоди за час незаконного перебування під слідством чи судом, а тому розмір такого відшкодування має встановлюватися з урахуванням положень ст. ст. 4, 12 ЗаконуУкраїни «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»та змісту ст. 23 ЦК України.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, судом враховані страждання, які ОСОБА_6 зазнала внаслідок психічного впливу на неї, що призвело до позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань; ступінь зниження рівня репутації та авторитету, оскільки позивач відчувала приниження внаслідок відсторонення від займаної посади, вимушена була з'являтися за викликами до прокуратури, міліції, суду в якості підозрюваної, а потім обвинуваченої і засудженої, в той час як вона добросовісно виконувала свої посадові обов'язки, а в результаті дій відповідачів була позбавлена права на професійну працю; враховано вимоги розумності та справедливості.

Висновки судів у цій частині відповідають правильному застосуванню матеріального закону, а тому в цій частині судові рішення залишаються без змін згідно ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 205, 336, 337, 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргузаступника прокурора Дніпропетровської області Черкашина Юрія Олексійовича задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 до прокуратури Дніпропетровської області, Міністерства внутрішніх справ України Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Новомосковського міського відділу м. Новомосковська та Новомосковського району, Державної казначейської служби України про відшкодування заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду скасувати, провадження у справі у цій частині закрити.

В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик