АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3565/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Осаулов А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Консоль ЛТД» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Консоль-Строй ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Консоль ЛТД»,3-я особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання майнових прав на квартиру, як на частку в об»єкті незавершеного будівництва ,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивачі пред»явили вказаний позов до відповідача та зазначали, що 21 листопада 2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірми «Консоль ЛТД» та ОСОБА_2 було укладено договір за №2979/322-103 про спільну діяльність щодо дольової участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію.

03 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено Додатковий договір до вищезазначеного, до умов якого пайщиком окрім ОСОБА_2 було залучено ОСОБА_3 та відповідно до п.1.2,3.2 змінено планований термін виділення «Частки в натурі» 4 квартал 2013 року; по закінченню будівництва «Об»єкта» позивачу буде виділена в натурі 3-кімнатна квартира № 2 на 3-му поверсі, загальною проектною площею 81,5 кв.м.

Посилаючись на те, що вони повністю виконали свої зобов»язання за договором за №2979/322-103 про спільну діяльність щодо дольової участі в будівництві і відповідно до акту приймання- передачі від 24 січня 2014 року ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» передало, а позивачі прийняли 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, проте відповідачі не виконали свої зобов»язання щодо надання документів для здійснення реєстрації прав власності за позивачами на об»єкт інвестування, позивачі просили судового захисту шляхом визнання за кожним з них в рівних частках майнових прав на зазначену квартиру.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року позов задоволено. Вирішено визнати за кожним з позивачів майнові права на Ѕ частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (1 черга будівництва,4-секційний будинок).

В апеляційній скарзі представник відповідача , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що суд дійшов такого висновку з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з»ясувавши повно і всебічно обставини спірних правовідносин, не взято до уваги п.3.5 договору.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 21 листопада 2003 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_2 був укладений Договір № 2979/322- 103 (р) про спільну діяльність з пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1, за умовами якого ОСОБА_2 надає ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» грошові кошти в порядку своєї пайової участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку, у встановленому договором розмірі ( еквівалент 102500 доларів США в національній валюті України ( в гривнях) по курсу НБУ на момент оплати поетапно) та порядку, а ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» використовує надані кошти для будівництва житлового будинку і передає ОСОБА_2 після завершення будівництва - житлове приміщення, визначене п. 3.2. Договору, а саме, 2-х кімнатну квартиру буд. № 2 на 3-му поверсі, наведеною проектною площею 82,0 кв.м.. (а.с.9-11).

Пунктом 3.7. договору визначено, що за умови виконання зобов'язання, зазначеного в п.3.1. цього договору( внесок пайовика у розмірі 102500 доларів США в національній валюті України ( в гривнях) по курсу НБУ на момент оплати) , ОСОБА_2 повністю набуває право на пайову (дольову) участь у будівництві, а ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» втрачає право розпорядження зазначеної в цьому договорі Часткою Пайовика інакше, як в інтересах і за згодою Пайовика.

За умовами п. 3.9. договору Частка Пайовика вважається прийнятою ОСОБА_2 після підписання нею Акту про виконання договору ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» . Претензії по якості після цього останнім не приймаються.

23.02.2012 року, сторони уклали Додатковий договір, за умовами якого ведення спільних справ по виконанню договору № 2979/322- 103 (р) покладалося на ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та ТОВ «Будівельна компанія Консоль-Строй ЛТД», також сторони внесли зміни у п.3.1. про те, що у зв'язку із збільшенням кошторисної вартості будівництва Об'єкта розмір грошового внеску збільшується на суму еквівалентну 9700,00 доларів США, та доповнили договір п.9.2.2. , яким обов'язки з оформлення права власності на частку ОСОБА_2 в Об'єкті та реєстрація його в установленому законом порядку, покладалися на ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» та ТОВ «Будівельна компанія Консоль-Строй ЛТД» (а.с.13-14).

Також, 03.12.2013 р. було укладено Додаткову угоду відповідно до якої, Пайовиком крім ОСОБА_2 було залучено ОСОБА_3. Також сторони погодили змінити загальну площу - на 81,5 кв.м., та строк закінчення будівництва та здачі об'єкта на - 4 квартал 2013 року. (а.с.17).

Відповідно до квитанцій та довідки, виданої ТОВ Фірма Консоль ЛТД» від 27.01.2014 р., ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідно до умов Договору №2979/322- ЮЗ (р) про спільну діяльність з пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку» за 3-х кімнатну квартиру № 2, на 3-му поверсі, загальною площею 81,5 м кв., житлово-загального комплексу по АДРЕСА_1 ( 1 черга будівництва, 4-секційний будинок), виконали повну оплату Пайового внеску в розмірі екв. 102 500,00 дол. США, що складає 538 228,62 гривень. При цьому у довідці зазначено, що ТОВ «Фірма Консоль ЛТД» фінансових претензій до пайовиків не має (а.с.18-22).

Актом прийому-передачі від 24.01.2014 року, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» передало, а позивачі прийняли 3-х кімнатну квартиру № 2, на 3-му поверсі, загальною площею 81,5 м кв., житловою площею 51,0 м кв.. (а.с.23).

Заявляючи дані позовні вимоги , ОСОБА_2 та ОСОБА_3зазначали, що ними виконано всі передбачені Договором № 2979/322- ЮЗ(р) про спільну діяльність з пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку зобов»язання, а відповідачем передано їм об»єкт інвестування, проте свій обов»язок щодо передачі документів для здійснення реєстрації прав власності, не виконує, що є прямим порушенням їх прав .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що незважаючи на виконання позивачами своїх зобов»язань за Договором № 2979/322- ЮЗ(р) про спільну діяльність з пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку, позивачі позбавлені права отримати необхідні документи для реєстрації права власності, в результаті невиконання відповідачами своїх зобов»язань, в зв»язку з чим єдино можливим способом для захисту їх цивільних прав на новостворене нерухоме майно, є визнання за ними майнових прав на об»єкт інвестування.

Таке рішення суду колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, відповідним обставинам справи та направленим на захист прав людини і основоположних свобод та є забезпеченням поновлення порушеного права , яке виникло у результаті правовідносин, що виникли між сторонами, однак на яке є посягання з боку відповідача.

Згідно ізст. 190 ЦК України, майном як особливим об»єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов»язки .

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб'єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України.

Розміщення інвестицій у будь-яких об'єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід'ємним правом інвестора і охороняється законом.

Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Відповідно до п.3.3. Договору № 2979/322- ЮЗ(р) про спільну діяльність з пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку , грошові та майнові вклади Фірми і Пайовика, а також створений у результаті спільної діяльності Об'єкт, являються їх спільною власністю відповідно до розміру їх вкладів у спільну діяльність. Після оформлення права власності Пайовика у відповідності до п.п.9.3, 9.4. даного Договору право спільної власності, що випливає із даного договору, припиняється, і кожна із сторін, розпоряджається виділеною йому часткою у створеному сторонами по даному договору Об'єкті на свій розсуд.

За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч .З ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку.

При цьому, нормами ч.ч.7 та 8 п.50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, визначено, що у разі коли завершення будівництвом об'єкту містобудування та державної реєстрації прав на такий об'єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва, здійснюється після 1 січня 2013 р., особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об'єкта в експлуатацію подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення прав власності на такий об'єкт до проведення реконструкції (у разі проведення реконструкції об'єкта нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінювалася); затверджений такою особою перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об'єкта будівництва.

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У Постанові № 6-98цс13 від 02 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов'язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об'єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт.

Статтею ст. З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов'язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

Як вже зазначалось вище, позивачі в повному обсязі проінвестували будівництво зазначеної вище квартири , в зв»язку з чим відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», мають право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, оскільки об'єкти та результати інвестицій є власністю інвестора.

При цьому, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» передало, а позивачі прийняли об»єкт інвестування, що підтверджується Актом прийому-передачі від 24.01.2014 року, тобто отримали абсолютні права щодо майнових прав на вказаний об»єкт.

Зобов'язальні відносини, як і інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, передбачених законом як юридичні факти.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, отримавши від позивачів інвестиційні кошти у розмірі, передбаченому умовами договору, передавши відповідачам об»єкт існування за вказаним договором, відповідач свої зобов»язання щодо надання документів для здійснення реєстрації прав власності за позивачами на об»єкт інвестування, не виконує .

Тобто, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зазначених зобов»язань , що свідчить про його посягання на абсолютні права позивачів щодо їх майнових прав на вищевказаний об»єкт, виникнення права власності на який позивачі очікували ще з 2003 року, рік укладення Договору №2979/322-103 (р) про спільну діяльність з пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку, а отримавши об»єкт інвестування не мають можливості із-за неправомірної поведінки відповідачів отримати на нього право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Даною нормою Основного Закону України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частиною 2 визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, повне виконання позивачами умов договору та односторонню відмову відповідача, який на даний час визнано банкрутом, від його виконання , що є його посяганням на абсолютні права позивачів щодо їх майнових прав на об»єкт інвестування , колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спосіб захисту порушеного права забезпечить його поновлення та захистить від незаконних посягань у майбутньому.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність ОСОБА_2, ОСОБА_3 заявлених ними позовних вимог .

Доводи апеляційної скарги проте, що відповідач у суді першої інстанції не брав участь з незалежних від нього причин, оскільки про місце, час та дату судових засідань у передбачений законодавством спосіб повідомлений не був, спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких останній повідомлявся шляхом розміщення 03.06.2015 року оголошення на офіційному загальнодержавному веб-порталі «Судова влада України», що відповідає ч. 6 ст. 74 ЦПК України, відповідно до якої особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв»язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику ( а.с. 47).

Крім того, посилання відповідача на те, що ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 липня 2012 року по справі №502-4/2325-2012 порушено провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД», відповідно до якої було внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в зв»язку з чим саме господарському суду підсудна дана справа , що передбачено ч. 4 ст. 10 «Про відновлення платоспроможності боржника або про визнання його банкрутом» , на увагу колегії суддів не заслуговує, оскільки ч. 4 вказаної статті даного Закону була введена в дію після зазначеної відповідачем події, що виключає можливість її застосування.

Також не заслуговує на увагу і посилання відповідача на те, що ним умови п. 3.5. Договору не порушувались і жодних звернень щодо компенсації у вигляді грошового відшкодування або надання рівнозначного майна, від позивачів не надходило, в зв»язку з чим відсутні підстави вважати права останніх порушеними, оскільки підставою позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 є не невиконання чи неналежне виконання п. 3.5. Договору, а невиконання відповідачем зобов»язань щодо надання документів для здійснення реєстрації прав власності за позивачами на об»єкт інвестування при фактичній передачі об»єкта інвестування.

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що заперечуючи проти даних позовних вимог , відповідач не вказує, яким чином рішення суду порушує його права чи обов»язки та чи порушує їх взагалі з огляду на те, що умови Договору № 2979/322-103 (р) про спільну діяльність з пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку, фактично виконано обома сторонами, крім зобов»язання відповідача щодо надання документів для здійснення реєстрації прав власності за позивачами на об»єкт інвестування. При цьому будь-яких вимог відповідачем до позивачів щодо невиконання останніми Договору № 2979/322- 103 (р) , не пред»являлось та не пред»являються на даний час.

На підставі викладеного доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави до скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Консоль ЛТД» відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -