Провадження № 2/641/225/2017 Справа № 641/8240/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого: судді Богдан М.В.

при секретарі - Дрокіній С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати транспортний засіб ГАЗ 330210 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 спільним майном подружжя в рівних частках по 1/2 за кожним, а також визнати житловий будинок з надвірними будівлями №23 по вул. Моцарта в м. Харкові спільною сумісною власністю подружжя.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 08.06.2002 року між сторонами укладено шлюб. До шлюбу її чоловік ОСОБА_2 придбав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Моцарта, 23. В період шлюбу 25.02.2010 року за сумісні кошти ними придбано на ім»я чоловіка рухоме майно автомобіль ГАЗ 330210 ЗНГ.

За період спільного проживання та користування майном позивачем за власні кошти були проведені ремонтні та будівельні роботи в житловому будинку №23 по вул.. Моцарта в м. Харкові. Загальна площа прибудов становить 70 кв.м. На матеріали, сплату вартості робіт та обладнання позивачем були витрачені власні кошти, які накопичені до шлюбу. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою надати правовстановлюючі документи на майно для проведення державної реєстрації прибудов, однак він категорично відмовився. Тому вимушена звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.06.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Комінтернівському районного управління юстиції у м. Харкові, актовий запис №248 (а.с.10).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.10.1999 року, ОСОБА_2 продав квартиру АДРЕСА_1 за 24300,00 грн. (а.с. 16).

Згідно договору купівлі-продажу від 20.10.1999 року ОСОБА_2 придбав житловий будинок №23 з надвірними будівлями по вул. Моцарта в м. Харкові за 6000,00 грн. (а.с.15).

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що житловий будинок №23 по вул. Моцарта в м. Харкові придбано відповідачем ОСОБА_2 за особисті кошти, які він отримав від продажу квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з технічного паспорту, житловий будинок №23 по вул. Моцарта в м. Харкові належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.17).

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісної власністю, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 57 СК України визначено перелік майна, що є особистою власністю дружини, чоловіка.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу.

Отже будинок №23 по вул. Моцарта в м. Харкові належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності та не може бути включений до складу спільно нажитого майна подружжя.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивач не надала доказів в розумінні ст.60 ЦПК України стосовно зроблених нею прибудов до спірного житлового будинку, або доказів зроблених покращень, внаслідок чого істотно збільшилась вартість будинку.

Крім того в технічному паспорті на будинок відсутні такі прибудови.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання спірного будинку обєктом спільної сумісної власності, а тому позовні вимоги в зазначеній частині задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог про визнання транспортного засобу ГАЗ 330210 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 спільним майном подружжя в рівних частках по 1/2 за кожним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині виходячи з наступного.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Як вбачається з реєстраційного талону ДАО №922941 транспортний засіб ГАЗ 330210 ЗНГ державний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.8).

Тобто на теперішній час ні позивач, ні відповідач не є власниками транспортного засобу.

Ніяких доказів стосовно належності на праві власності в будь-який період часу спірного автомобілю сторонами, не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,217 ЦПК України, ст.57,68 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4