Справа №295/462/17
15.02.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді Кузнєцова Д.В.,
за участі секретаря с/з ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси", Житомирської філії ДП МВС України "Інформ-Ресурси" про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому послався на те, що відповідно до трудового контракту його було призначено на посаду директора Житомирської філії Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» та наказом № 011-ОС/1 від 10 лютого 2016 року було звільнено з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП. За словами позивача, на день його звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку у сумі 15 860,45 грн. З огляду на викладене у позовній заяві, гр. ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку заборгованість по заробітній платі в сумі 15 860 грн. 45 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 56 350 грн. 25 коп.
Позивач в судове засідання не зявився, однак його представником було подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.
Враховуючи не заперечення позивача та керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 115 КЗпП України визначено строки виплати заробітної плати. Згідно частини першої цієї статті заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно із ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Судом встановлено, що гр. ОСОБА_2 на підставі трудового контракту № 02/14 від 11 липня 2014 року, укладеного між ним та ДП МВС України «Інформ-Ресурси», працював на посаді директора Житомирської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси».
Згідно із наказом №011-ос від 10.02.2016, позивача як директора Житомирської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» було звільнено 10 лютого 2016 року за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Як убачається із наявного в матеріалах справи розрахункового листка по заробітній платі за лютий 2016 року, виданого Житомирською філією ДП МВС України «Інформ-Ресурси» (а.с. 15), заборгованість підприємства по заробітній платі та грошовій компенсації за невикористану відпустку перед позивачем на кінець місяця становить 15 860 грн. 45 коп., та із зазначеної суми були сплачені ПДФ та військовий збір.
З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази виплати ДП МВС України «Інформ-Ресурси» позивачу всіх належних працівнику сум у день його звільнення, суд стягує з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати заробітної плати та грошової компенсації за не використані дні відпустки в розмірі 15 860 грн. 45 коп. без вирахування податків та обовязкових платежів.
Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (п. 20, 21 постанови Пленуму).
Так, за розрахунками суду, середньоденний заробіток позивача становить 244,12 грн. (заробітна плата за грудень 2015-січень 2016 в сумі 10 253,22/42 робочих днів).
З огляду на положення ст. 11 ЦПК України, зокрема межі заявлених позивачем вимог із ДП МВС України «Інформ-Ресурси» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 56 350 грн. 25 коп. (за період із 11.02.2016 по 16.01.2017 року включно, тобто 234 роб.дня х 244,12 грн. середній заробіток, але з обмеженням розміром позовних вимог). Дана сума підлягає стягненню за вирахуванням податків та обовязкових платежів, оскільки середній заробіток був розрахований виходячи із сум фактично нарахованої заробітної плати.
На переконання суду, наведені у мотивувальній частині суми підлягають стягненню не з відповідачів у солідарному порядку, а із ДП МВС України «Інформ-Ресурси», оскільки саме дане підприємство має статус юридичної особи.
За змістом ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Натомість філія є відокремленим підрозділом юридичної особи та не є юридичною особою, що передбачено статтею 95 ЦК України.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує також із ДП МВС України «Інформ-Ресурси» в дохід держави судовий збір в сумі 722 грн. 10 коп.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 83, 115, 116, 117 КЗпП України, Законом України Про оплату праці, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року Про застосування судами законодавства про оплату праці (із змінами), ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути із Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в сумі 15 860 грн. 45 коп. без вирахування податків та обовязкових платежів, а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період із 11.02.2016 по 16.01.2017 року включно в сумі 56 350 грн. 25 коп. за вирахуванням податків та обовязкових платежів.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" у дохід держави судовий збір у сумі 722 грн. 10 коп.
Допустити негайне виконання рішення в частині присудження позивачу виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.В. Кузнєцов