Справа № 338/847/16-ц
Провадження № 22-ц/779/376/2017
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М. Л. М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Васильковського В.М., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Возняк В.Д.,

сторін: представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 поданим в її інтересах представником ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Богородчанського районного суду від 18 січня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 16.06.2016 року близько 16 год. в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області на автодорозі Богородчани-Гута ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» н.з НОМЕР_1, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме допустив наїзд на коня, який належить позивачці та залишив місце події. За вказаним фактом відповідно до постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.07.2016 року ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП.

ОСОБА_6 у свою чергу був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП за фактом передачі керування автомобілем особі, яка не мала права керування транспортними засобами.

Крім майнової шкоди у розмірі 19047 грн., яка включає у себе вартість коня, позивачка ОСОБА_2 зазнала моральної шкоди, оскільки перенесла душевні страждання внаслідок самої події та дискомфорт пов'язаний з її наслідками, зокрема неможливістю подальшого використання тварини у веденні сільського господарства, пошук та придбання іншого коня. Просила стягнути 5000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а також 700 грн. сплачених за експертну довідку, 1102,4 грн. сплаченого судового збору та 4000 грн. понесених витрат на правову допомогу адвоката.

ОСОБА_6, будучи залученим як співвідповідач до розгляду справи, заявив зустрічний позов до ОСОБА_2 у якому поставив питання про відшкодування за її рахунок завданої йому майнової шкоди у розмірі 8650 грн., якої зазнав внаслідок пошкодження автомобіля у результаті ДТП, що мала місце у тому числі і з вини ОСОБА_2, яка постановою Богородчанського районного суду від 18.11.2016 року притягнута до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 127 КУпАП. Зокрема за те, що будучи власником та погоничем тварини (коня), 06 травня 2016 року о 16 год. в с.Пороги на автодорозі Богородчани-Гута Богородчанського району Івано-Франківської області, всупереч вимог п. 7.7. ПДР залишила коня без нагляду, що призвело до виходу тварини на проїзну частину дороги і спричинило аварійну обстановку.

Автомобіль «Мерседес Бенц» н.з НОМЕР_1, який належить йому (ОСОБА_6.), отримав у результаті ДТП пошкодження. Вартість відновлювального ремонту складає 8650 грн. Вказані кошти, а також судові витрати представник ОСОБА_6 просив стягнути з ОСОБА_2

Рішенням Богородчанського районного суду від 18 січня 2017 року позов задоволено ОСОБА_2, частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у солідарному порядку на користь ОСОБА_2 12857 грн. на відшкодування майнової шкоди, 700 грн. понесених витрат на оплату товарознавчого дослідження, 551,20 грн. понесених витрат на сплату судового збору та 4000 грн. витрат на правову допомогу. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, вказує, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неналежному дослідженні судом доказів по справі та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд задовольняючи частково позов про стягнення матеріальної шкоди, яка полягає у втраті коня, не звернув увагу на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту забою коня. Так, позивачкою зазначено, що коня здійснено забій фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 та оплачено послуги, проте це спростовується листом цього підприємця про те, що у цей період від ОСОБА_2 ні від інших осіб тварина кінь на забій не приймалася.

Вказує, що позивачка була притягнута до адміністративної відповідальності за порушення правил Дорожнього руху, яка допустила вихід тварини на проїзну частину дороги, спричинивши аварійну обстановку. Вину позивачки доведено постановою Богородчанського районного суду від 18.11.2016 року, яка залишена без зміни постановою апеляційного суду від 14.12.2016 року.

Також судом в порушення вимог ст. 1187 ЦК України не враховано, що в даних правовідносинах передбачена не солідарна, а часткова відповідальність.

Крім цього суд не звернув увагу на те, що позовну заяву подано не адвокатом Зоренком О.В., а представником ОСОБА_3, а тому копія квитанції про оплату адвокату Зоренку О.В. за надання правової допомоги не може бути доказом в цій справі, оскільки надана квитанція стосується інших правових послуг.

Суд дійшов помилкового висновку відмовляючи йому в задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки внаслідок зіткнення автомобіля з конем, ним було понесено витрати, пов'язані з ремонтом автомобіля в розмірі 8650грн., що підтверджується первинними документами. Судом не застосовано до даних правовідносин положення статтей 22,1166 ЦК України.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити його позов в повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами які були дослідженими в судовому засіданні.

Проте, даних вимог судом першої інстанції дотримано не було, що призвело до ухвалення необгрунтованого рішення в даній справі.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту заподіяння позивачці майнової шкоди внаслідок втрати коня, який вимушено був зданий на забій та стягнув з відповідачів солідарно на користь позивачки матеріальну шкоду, витрати по сплаті судового збору, за послуги адвоката та за оплату товарознавчого дослідження.

Проте, в повному обсязі з цим рішення колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що постановою судді апеляційного суду від 06.07.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КупАП виходячи з того, що він 06.05.2016 року в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області на автодорозі Богородчани-Гута, керуючи транспортним засобом марки Мерседес Бенц, н.з. НОМЕР_1, допустив наїзд на тварину (коня) і залишив місце ДТП.

Постановою Богородчанського районного суду 18.11.2016 року ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 127 КУпАП, а саме за те, що будучи власником та погоничем тварини (коня), 06 травня 2016 року о 16 год. в с. Пороги на автодорозі Богородчани-Гута Богородчанського району Івано-Франківської області, всупереч вимог п. 7.7. (в) ПДР залишила коня без нагляду, що призвело до виходу тварини на проїзну частину дороги і спричинило аварійну обстановку.

ОСОБА_6 за постановою інспектора Богородчанського ВП від 05.08.2016 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.2 КупАП за фактом передачі 06.05.2016 року керування транспортним засобом марки Мерседес Бенц, н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4, який не мав посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В».

В силу дії ч. 1 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що актом від 09.05.2016 року, складеним завідувачем Яблунською дільничною лікарнею ветеринарної медицини за участю представників Порогівської сільської ради було встановлено, що мерин червоної масті вагою близько 380 кг, що був травмований легковим автомобілем 06.05.2016 року, отримав травму задньої правої кінцівки і лікуванню не підлягає. Згідно цінової довідки експерта А. Даниловича від 27.07.2016 року, мінімальна вартість коня - 6666,67грн, максимальна - 18047,62грн., середня - 12857,15грн.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в даних правовідносинах не передбачена солідарна відповідальність. А тому висновок суду про стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивачки матеріальної шкоди, витрат на оплату товарознавчого дослідження, правової допомоги та судового збору є безпідставним.

Колегія суддів вважає, що оскільки учасником ДТП був відповідач ОСОБА_4, який допустив наїзд на коня відповідачки, що підтверджується письмовими доказами, що є в матеріалах справи та не заперечуються сторонами, то саме він повинен нести матеріальну відповідальність за відшкодування шкоди заподіяної з його вини. А тому, на думку колегії суддів, саме з нього слід стягнути середню вартість коня, а саме: 12857,15грн. на користь ОСОБА_2, та понесені нею судові витрати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в частині позовних вимог ОСОБА_2

Проте, доводи стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки не доводяться належними та допустимими доказами. В заподіянні матеріальної шкоди пошкодженням автомобіля із матеріалів справи вбачається вина ОСОБА_12, про те позов до нього не заявлений. Власником автомобіля є ОСОБА_13 а позивач ОСОБА_6 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2, ст. 126 КУпАП за передачу керування автомобілем ОСОБА_12, який не мав посвідчення водія (а.с. 43).

ОСОБА_12 рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги поданої в інтересах ОСОБА_6

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Богородчанського районного суду від 18 січня 2017 року, в частині задоволення первісного позову та стягнення з ОСОБА_6 в солідарному порядку з ОСОБА_12 відшкодування майнової шкоди і судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову до ОСОБА_6 відмовити.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2 12857 гривень на відшкодування майнової шкоди 700 грн. понесених витрат на оплату товарознавчого дослідження, 551 грн.20 коп. понесених витрат на сплату судового збору та 4000 грн. витрат на правову допомогу а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2 ,- залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: В.М. Васильковський

Л.В. Ясеновенко