АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року, -

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк звернувся до суду із вказаним позовом з порушенням строків позовної давності, поважності причин такого пропуску суд не встановив, а представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2004 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № №23-2F9/06-2004А.

Сума кредиту: 17 850,00 дол. США.

Строк: до 21.06.2010 року.

Відсоткова ставка: 14% річних.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 23-2F9/06-2004А від 21.06.2004 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1

Обґрунтовуючи позов, банк зазначив, що згідно розрахунку заборгованості станом на 31 липня 2015 рокупрострочена заборгованість за кредитним договором №23-2F9/06-2004Астановить 388 592 грн. 04 коп., з яких:

-заборгованості за кредитом - 221 143 грн. 35 коп.

- заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 167 448 грн. 68 коп.

Згідно розрахунку наданого в суді апеляційної інстанції заборгованість за кредитним договором №23-2F9/06-2004А станом на 31 липня 2015 року становить 464 530 грн. 62 коп., з яких:

- тіло кредиту - 221 143 грн. 35 коп.

- відсотки - 243 387 грн. 27 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно дост. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України).

Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) ( ч. 2 ст. 258 ЦК України ).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначившись з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовних вимог без задоволення, через пропущення банком строку позовної давності звернення до суду.

При цьому, банком до суду не було надано доказів того, що відповідач вчиняв дії, що свідчать про визнання ним свого боргу.

Між банком та відповідачем не укладено графіку погашення заборгованості, що унеможливлює судом встановлення строку позовної давності до кожного чергового платежу.

Отже строк позовної давності застосовується до всієї суми боргу, яка існувала станом 08.12.2011 року ( час коли у банка виникло право вимоги до відповідача ). З позовом банк звернувся лише 26.08.2015 року, тобто з пропущенням строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовані норми матеріального права чи процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 березня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук