АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/4480/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини. Відібрано дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від його батька ОСОБА_1 і повернуто його матері ОСОБА_2, допустивши негайне виконання судового рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору.

25 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постановити ухвалу про скасування вказаного рішення суду та закриття провадження в справі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому позбавлений можливості надати заперечення проти заявлених позовних вимог ОСОБА_2 В Києво-Святошинському районі Київської області розглядалася така ж сама справа з тими ж особами про той самий предмет.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21 квітня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

01 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона, відповідач ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані та постійно проживали в квартирі АДРЕСА_1. З весни 2015 року відповідач переїхав до їх спільного будинку в смт. Чабани Києво-Святошинського районі Київської області. В липні 2016 року, коли їх син ОСОБА_3 був у діда з бабою в м.Конотоп Сумської області, відповідач ОСОБА_1 викрав дитину та привіз до її будинку в смт. Чабани. До сина відповідач її не пускає. Просила відібрати сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від його батька ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 162 СК України і повернуто їй дитину.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з того, що відповідач самостійно змінив місце постійного проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції, оскільки при вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 судом неправильно застосовані норми матеріального права

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України).

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 СК України).

Частиною 1 ст. 162 СК України визначено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Зі змісту зазначеної норми убачається, що відібрання дитини у одного із батьків іншим та повернення її за попереднім місцем проживання можливе лише у випадках, коли місце проживання дитини визначене на підставі закону або рішення суду. У іншому випадку той із батьків, який вважає свої права порушеними, вправі звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини з ним.

Порушуючи питання про відібрання дитини у відповідача, ОСОБА_2 не надала суду рішення суду, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, помилково виходив з положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яким врегульовані питання реєстрації місця проживання особи, та дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10 січня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді