УХВАЛА

судового засідання

12 квітня 2017 рокуСправа №451/129/17
Провадження № 2-п/451/6/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю: секретаря судового засідання Крикавської М.М.

представників - заявника ОСОБА_1

- позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Захід» про перегляд заочного рішення Радехівського районного суду Львівської області №451/129/17 від 07.03.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року до суду звернувся представник ТзОВ «Зерно-Захід» із заявою, відповідно до вимог якої просить заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області №451/129/17 від 07.03.2017 року, скасувати.

12 квітня 2017 року у судовому засіданні представник заявника, із посиланням на норми п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України, заявив клопотання про відвід головуючого у справі судді Мулявка О.В..

В обґрунтування своєї позиції вказує, що на його думку існують обставини, що викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді. Відповідно уточнюючи, які ж саме обставини виключають можливість розгляду справи суддею Мулявка О.В., зазначає, що у провадженні судді перебувало ряд справ за позовами фізичних осіб до ТзОВ «Зерно-Захід», тобто допускає можливість порушення порядку розподілу цивільних справ, встановленого ст.11-1 ЦПК України.

Представник позивача за первинним позовом стосовно відводу судді зазначив, що клопотання, на його думку, представник заявника озвучує виключно з метою затягнути розгляд справи, оскільки підстав для задоволення такого не має.

Вислухавши позицію сторін щодо відводу судді Мулявка О.В., суд вважає, що підстав припускати наявність обставин, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді, заявником не наведено.

Статтею 20 ЦПК України визначено виключний перелік, який розширеному тлумаченню не підлягає, підстав при яких суддя не може брати участі в розгляді справи і відводиться.

Так, відповідно до п.4 ч.1 коментованої статті, на вимоги якої посилається заявник, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу, якщо є обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

У національному законодавстві відсутні будь-які розяснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обовязковість яких дана Верховною ОСОБА_3 України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожна особа має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, виходячи із основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями субєктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та обєктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд стверджує, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Припущення повноважного представника, що наявність у провадженні судді Мулявка О.В. ряду справ за позовами фізичних осіб до ТзОВ «Зерно-Захід» про розірвання договорів оренди землі, як ознака порушення порядку розподілу цивільних справ, встановленого ст.11-1 ЦПК України, жодним чином не заслуговують на увагу, оскільки порушення порядку розподілу справ повинно бути доведено належними доказами, а не субєктивними судженнями сторони.

Таким чином, піддавши аналізу озвучені представником заявника підстави для відводу та позицію з цього приводу сторін провадження, суд вважає, що відсутні обєктивні компоненти, які змушують учасників справи сумніватися в неупередженості судді Мулявка О.В..

Більше того, суд вважає за необхідне наголосити, що заява про відвід судді подана представником заявника під час розгляду справи про перегляд заочного рішення.

Відповідно до п.2.3.44. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого ОСОБА_3 суддів України №30 від 26.11.2010 року (у редакції рішення ОСОБА_3 суддів України від 02 квітня 2015 року №25), раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються також, окрім іншого і судові справи про перегляд заочного рішення.

Таким чином, узагальнюючи зазначене, суд вважає, що під час викладення обґрунтувань щодо відводу судді, заявник керувався судженнями, що не можуть слугувати підставою для відводу, а у разі ж позитивного вирішення відводу на стадії, у якій перебуває розгляд справи в цілому, унеможливиться законність та повнота розгляду заяви про перегляд заочного рішення, відтак у задоволенні клопотання про відвід судді Мулявка О.В. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.20,23-25,209-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 - представника ТзОВ «Зерно-Захід» про відвід судді Мулявка О.В., відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийОСОБА_4