Справа №590/915/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/472/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3

на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 24 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до виконавчого комітету Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області, третя особа - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»

про встановлення факту прийняття спадщини за померлою та визнання права власності на банківський вклад в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а :

26 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що ОСОБА_6 є її вітчимом, а ОСОБА_7 її матірю. 11 липня 2013 року між ОСОБА_6 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір №4128/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в національній валюті, відповідно до якого він вніс на вкладний рахунок 40000,00 грн. на строк з 11 липня 2013 року по 11 січня 2014 року. 09 листопада 2013 року ОСОБА_6 - помер. За життя він склав заповіт від 11.09.2008 року, яким усі свої права та обовязки, що належатимуть йому на день смерті і на що за законом він матиме право заповідав ОСОБА_7 ОСОБА_7 прийняла спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. Таким чином, мати позивача - ОСОБА_7 є спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка - ОСОБА_6, в тому числі і на банківській вклад. 24 травня 2016 року померла її мати - ОСОБА_7 Після смерті матері залишилось певне майно, а саме банківський вклад (депозит) в фінансовій установі. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріус постановою від 22 грудня 2016 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері на грошовий вклад на депозитному рахунку у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на те, що у справі відсутня необхідна інформація та відомості щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 Вона на підставі своїх запитів не може отримати відповіді, оскільки після смерті вітчима ОСОБА_6 в м. Луганськ розпочалися бойові дії, як продовжуються і на сьогоднішній день. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» в редакції від 05.05.2015 року заблокована вся інформація з даного міста, у зв'язку з чим і не було надано повний пакет інформації нотаріусу. Вважає, що дана причина є дуже поважною і обґрунтованою, тому просила встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті її чоловіка ОСОБА_6, померлого 9 листопада 2013 року, а саме: на грошовий вклад на депозитному рахунку у АТ «Банк» Фінанси та Кредит» за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 міс. в національній валюті від 11.07.2013 року №4128/6-13 та визнати за нею право власності на грошовий вклад в порядку спадкування за законом після смерті позивача ОСОБА_7

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 24 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт прийняття спадщини, а саме: грошового вкладу на депозитному рахунку у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 міс. в національній валюті від 11 липня 2013 року № 4128/6-13 після смерті ОСОБА_6, померлого 09.11.2013 року за ОСОБА_7, померлою 23.05.2016 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на грошовий вклад на депозитному рахунку у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 міс. в національній валюті від 11.07.2013 року № 4128/6-13 в порядку спадкування за законом.

Не погодившись з рішення суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з 18.12.2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит», яка повністю регламентується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» строком з 18.12.2015 р. по 17.12.2017 р. У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії та початком процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 17.12.2015 р., вкладники ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» набули право на отримання відшкодування за вкладами від Фонду. Доводить, що Банк після початку процедури виведення з ринку та запровадження внутрішніх відповідних юридично - адміністративних механізмів регулятором банківського ринку - Національним Банком України немає ні фактично ні юридично можливості виконати жодного рішення суду, як зобов'язального так і майнового характеру, оскільки всі, без виключення, процеси його діяльності регулюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через призначену Уповноважену особу. Враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», задоволення вимог вкладників, кредиторів банку, зокрема і позивача, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 був укладений договір №4128/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 міс. в національній валюті, відповідно до якого ОСОБА_6 вніс на вкладний рахунок №2630.8.0.06603.007 40000,00 грн. на строк з 11 липня 2013 року по 11 січня 2014 року з процентною ставкою 17,60% річних (а.с.10-11).

11 вересня 2008 року ОСОБА_6 склав заповіт, який посвідчений нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №7442, відповідно до якого, всі його права та обовязки, які належатимуть на день його смерті заповів ОСОБА_7 (а.с.12).

14 листопада 2013 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №384053, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції (а.с.8). На день його смерті заповіт складений ним 11 вересня 2008 року був чинним і ним не скасований і дана обставина підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 46274577 від 22.12.2016 року (а.с.18).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що 05 грудня 2013 року Четвертою Луганською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_6 (а.с.17)

ОСОБА_7 є матірю позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.06.1962 року (а.с.6).

Після початку бойових дій у м.Луганськ ОСОБА_7 виїхала до с.Дружба Ямпільського району Сумської області і 14 січня 2015 року була взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.14,15).

24 травня 2016 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП №254871, виданого виконкомом Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області (а.с.7).

Як вбачається з копії ОСОБА_6 про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45819059 від 17 листопада 2016 року, у Спадковому реєстрі заведено спадкову справу №59821893, номер у нотаріуса 174, спадкодавцем є ОСОБА_7 (а.с.16).

Позивач зверталась до приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу ОСОБА_9 із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме на грошовий вклад у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», але 22 грудня 2016 року нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_10 на грошовий вклад на депозитному рахунку у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який належав чоловікові спадкодавця, ОСОБА_6 у звязку з неможливістю перевірки інформації та відомостей щодо кола спадкоємців, які знаходиться на території, не підконтрольній українській владі (а.с.19).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 є спадкоємцем померлої матері ОСОБА_7, яка фактично прийняла спадщину померлого чоловіка ОСОБА_6 на депозитний вклад у ПАТ «Банк »Фінанси та Кредит». Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом внаслідок неможливості перевірки інформації та відомостей щодо кола спадкоємців, які знаходиться на території, не підконтрольній українській владі.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦПК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У зобов'язаннях, не пов'язаних із особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов'язань. У такому разі відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно ч.1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Задовольняючи позов в повному обсязі, місцевий суд вважав встановленим факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 його дружиною ОСОБА_7, шляхом подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину до Четвертої Луганської державної нотаріальної контори, в результаті чого було заведено спадкову справу № 55427504 про що, на думку суду, свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (а.с.17).

В той же час, колегія суддів вважає такий висновок суду передчасним, оскільки із вищезазначеної довідки вбачається, що Четвертою Луганською державною нотаріальною конторою 5 грудня 2013 року дійсно була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6, але відомості про особу спадкоємця який звернувся із відповідною заявою до даної нотаріальної контори відсутні.

Відсутні в матеріалах справи і відомості про прийняття ОСОБА_7 спадщини після смерті ОСОБА_6 в порядку передбаченому ч.2 ст.1268 ЦК України, як спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також місцевим судом не було зясовано чи існують інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 або мають право на обовязкову долю у спадщині, а тому визнання судом права власності за грошовий вклад в банку лише за позивачем може порушувати принцип непорушності права приватної власності спадкоємців на спадкове майно закріплене Конституцію (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року».

Крім того, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку і щодо задоволення позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини померлою ОСОБА_7К після померлого чоловіка ОСОБА_6.

З п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 вбачається, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає, що оскільки спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилась 9 листопада 2013 року, тому і відносини, що виникли у звязку із цим повинні регулюватися правилами ЦК України 2004 року, а тому звертаючись із вимогами про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6, позивач обрала спосіб захисту, який не передбачений нормами цього кодексу.

В той же час, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що судом не прийнято до уваги, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку пріоритетними є норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки виниклий спір пов'язаний із правом власності в порядку спадкування і на Банк судовим рішенням не були покладені будь-які обовязки.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_4 ґрунтується на неповному з'ясуванні обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 24 січня 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -