Справа № 147/1243/16-ц
Провадження № 2/147/170/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 07.10.2000 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якоъ відкрилась спадщина, що складається з квартири в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем за заповітом являється позивач по справі.

Позивач фактично прийняла спадщину, здійснювала ремонт квартири, обробляла город.

Звернувшись з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому вона змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на квартиру в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнають, не заперечують проти визнання права власності на квартиру в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та просять справу розглянути в їх відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №120876, виданого 10.10.2000 року та зареєстрованого виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_2 померла 07.10.2000 року.(а.с.4).

За життя ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, яким усе своє майно, в тому числі квартиру за адресою АДРЕСА_2, зі всіма господарськими спорудами заповіла ОСОБА_1Б.(а.с.5). Заповіт зареєстрований в реєстрі №7, на день смерті спадкодавця не змінений та не скасований.

Відповідно до довідки №396 від 12.05.2003 року, виданої виконкомом Новоободівської сільської ради, ОСОБА_1 вчасно прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 07.10.2000 року, обробляла город, проводила ремонтні роботи в квартирі.(а.с.17).

Відповідно до довідки №1045 від 23.05.2016 року, виданої виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району квартира АДРЕСА_3, за даними погосподарської книги №13 особовий рахунок 1555, станом на 15.04.1991 року відносився до групи робочих дворів, головою була ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.с18).

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 18.06.2016 року, квартира АДРЕСА_3, яка являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: три кімнати житловою площею 43,9кв.м., в тому числі 1-а кімната 1,3кв.м., 2 кімната 16,6кв.м., 3-я кімната 17,0кв.м., кухня 10,2кв.м., вбиральня 5,1кв.м., коридор площею 3.0,7.4кв.м., веранда 7.1 кв.м., загальною площею 90,5кв.м.(а.с.7-16).

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Відповідно до довідки №2117 від 26.10.2016 року, виданої виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно було видано свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_4, Ободівським цукровим заводом 22 січня 1997 року за №352, про що свідчить запис в погосподарській книзі.(а.с.42).

Довідкою №41 від 21.01.2017 року, виданою виконкомом Новоободівської сільської ради, уточнено дані згідно довідки №2117 від 26.10.2016 року та вказано, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було видано свідоцтво про право власності на житло Ободівським цукровим заводом 22 січня 1997 року за №352, яке знаходилось за адресою АДРЕСА_5, згідно наказу №18 від 22.01.1997 року по Ободівському цукрокомбінату Тростянецького району Вінницької області. Згідно рішення виконкому Новоободівської сільської ради від 26.07.2010 року №32.3 про зміну нумерації житлового фонду вирішено внести зміни та затвердити нумерацію житлових будинків по вул.Призаводська с.Нова Ободівка. Квартира, в якій проживала ОСОБА_2 одержала номерацію АДРЕСА_6(а.с.50).

Відповіддю КП Тульчинське МБТІ від 30.01.2017 року №56 підтверджено, що станом на 31.12.2012 року інвентаризація квартири АДРЕСА_7 не проводилась.(а.с.53).

Відповіддю КП Тульчинське МБТІ від 08.11.2016 року №831 підтверджено, що станом на 29.12.2012 року інвентаризація квартири АДРЕСА_8 не проводилась.(а.с.34).

Згідно ч.1 ст.524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Пунктом 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР (1963 року) встановлено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Довідкою №335 від 20.03.2017 року виданою виконком Новоободівської сільської ради Тростянецького району підтверджено, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за своєю матірю ОСОБА_2К.(в звязку з втратою зору останньою), та проживала з нею за однією адресою до дня смерті матері. Після смерті проводила поховання та обрядові обіди, тобто фактично вступила в управління спадковим майном.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

З відповіді відмови завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за №387/02-17 від 19.08.2016 року випливає, що позивач ОСОБА_1 дійсно має право на визнання за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.19).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, позивач дійсно являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, вчасно прийняла спадщину, та має всі підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 549 ЦК України (редакція 1963 року), ст. 328,392,1216,1268,1269 ЦК України ст. ст. 10, 60,158, 174, ч.2 ст.197, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування право власності на квартиру №3 в житловому будинку №17 по вул.Призаводській, с.Нова Ободівка, Тростянецького району Вінницької області, загальною площею 90,5кв.м., житловою площею 43,9кв.м., що належала ОСОБА_2, померлій 07.10.2000 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя