Провадження № 2/537/12/2017
Справа № 537/3191/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул.Івана Франка, 21 та складається з: житлового будинку літ. «Ж» площею 143 кв.м., прибудови літ. «ж» площею 16 кв.м., які розташовані на земельній ділянці розміром 440 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є донькою ОСОБА_3, який був власником житлового будинку №21 по ОСОБА_4 в місті Кременчуці Полтавської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов, зокрема, житловий будинок №21 по вул.. І. Франка в м. Кременчуці.

За життя ОСОБА_3, а саме 24 жовтня 2013 року залишив заповіт, посвідчений секретарем Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №207, відповідно до якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В установлений шестимісячний строк вона звернулася до державного нотаріуса Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3, однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку з тим, що згідно рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 04 вересня 2013 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 2/3 частки спадкового будинку. Згідно ж довідки, наданої КП « Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 08.11.2013 року за № 61/1779, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться м. Кременчук Полтавської області по вул.. І.Франка, буд. 21 зареєстровано за ОСОБА_3 - 1/3 частка, ОСОБА_7 - 1/3 частка, ОСОБА_8 - 1/3 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою держнотконторою 26.07.1993 року за реєстровим № 4671.

Отже виникли спірні правовідносини щодо визнання за нею права власності у порядку спадкування на домоволодіння №21 по вул.І.Франка в м.Кременчуці, а тому вона звернулась до суду з даним позовом.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на будинок №21 по вул.Івана Франка в м.Кременчуці (в тому числі і на самочинне будівництво) в порядку спадкування після померлого 29.09.2014 року ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, що зазначені у позові та суду пояснила, що спірний будинок належав її батьку та його рідним братам, які померли раніше її батька. За життя брати батька, без укладення письмових договорів, віддали весь будинок її батьку. Близько 30 років тому, старий будинок було знесено та на його місці батько побудував новий. В 2013 році цей будинок батько також зніс та почав будувати новий будинок із червоної цегли і на час його смерті було побудовано лише стіни, а перекриття зроблено не було і його немає і по теперішній час.

Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю.

Третя особа ОСОБА_9 в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю та пояснила, що перед придбанням спірного будинку вона його оглядала. Оскільки вона забезпечена іншим житлом, то вирішила у будинку зробити перебудову. Зняли дах на будинку і балки перекриття та завезли плити перекриття, однак їх не встановили. Будинок на даний час не добудований. В 2015 чи в 2016 році земельну ділянку під домоволодінням вона приватизувала.

Представник третьої особи Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори до судового засідання не з»явився, направив до суду клопотання, відповідно до якого просить розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, пояснення представника відповідача, пояснення третьої особи ОСОБА_9 та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з позивачкою знайома з дитинства. У спірному будинку жив батько позивачки ОСОБА_3 із його батьками. В кінці 2013 року ОСОБА_3 вирішив побудувати новий будинок, зніс старий, наймав людей для будівництва, завіз будівельні матеріали та вони йому у цьому допомагали. На час смерті ОСОБА_3 будинок був не добудований, а саме були побудовані стіни, вікон, даху та перекриття не було. ОСОБА_3 в 2013 році хворів. Їй відомо, що він отримував пенсію, а звідки він брав гроші на будівництво їй невідомо. Стіни будували із нової цегли червоного кольору. Останній раз була біля будинку восени 2015 року.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що ОСОБА_3 його тесть. Восени 2013 року вони забрали ОСОБА_3 до себе, оскільки той вирішив знести старий будинок у якому проживав та побудувати новий. Для здійснення будівництва вони наймали людей та допомагали ОСОБА_3 здійснювати будівництво як фізично так і матеріально. Будинок будували десь пів року та були побудовані стіни із червоної цегли, перекриття та дах встановлено не було. Цей будинок будували на місці старого будинку, який був знесений.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він допомагав ОСОБА_3 руйнувати старий будинок в 2013 році та на місці зруйнованого будинку було побудовано новий, а саме побудовано стіни. Дах на будинку побудований не був.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 26 липня 1993 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_13 та зареєстрованого в реєстрі за №4617, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є власниками в рівних частках житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Кременчуці по вул.. Івана Франка,21 та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі №1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м..

Згідно довідки КП «Кременчуцьке МБТІ» від 14.05.2015 року, станом на 28.12.2012 року житловий будинок №21 по вул.І.Франка в м.Кременчуці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.07.1993 року належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( по 1/3 частині).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2013 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями №21, розташованого по вулиці Івана Франка в місті Кременчуці Полтавської області, а саме: житловий будинок літ. «А,а», який складається з кімнати 15,6 кв.м. та кімнати 5 кв.м., сіней 4,1 кв.м. та кухні 12,5 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні літ. «Е», погребу літ. «В», колодязя літ. «К», огорожі №1,2, розташовані на земельній ділянці розміром 440 кв.м., в порядку набувальної давності.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11.02.2016 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2013 року за апеляційною скаргою ОСОБА_14 скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання права власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями і спорудами №21, що розташований по вул.. І. Франка в м. Кременчуці за набувальною давністю відмовлено.

Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2013 року визнано за ОСОБА_14 право власності на домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «Ж,ж» по вул.. Івана Франка, 21 в м. Кременчуці Полтавської області, розташоване на земельній ділянці площею 440 кв.м. за набувальною давністю.

31.12.2013 року за ОСОБА_14, на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 року, зареєстровано право власності на житловий будинок №21 по вулиці Івана Франка в м. Кременчуці, загальною площею 121,4 кв.м..

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3, рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_14 до ОСОБА_17 про визнання права власності за набувальною давністю, в задоволені позовних вимог ОСОБА_14 відмовлено.

Відповідно до договору купівлі продажу від 27.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_18 та зареєстрованого в реєстрі за №176, ОСОБА_19, який діяв в інтересах ОСОБА_14 на підставі довіреності від 13.12.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_20 та зареєстрованої в реєстрі за №2244, передав, а ОСОБА_9 прийняла у власність 1/2 частку житлового будинку, який розташований в Полтавській області м. Кременчук, вул.. І. Франка, 21, що в цілому складається з житлового будинку літ. Ж,ж, загальною площею 121,4 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. та розташований на земельній ділянці комунальної власності, який належав ОСОБА_14 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 року та зареєстроване в державному реєстрі речових прав за №04.

Відповідно до договору купівлі продажу від 19.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_18 та зареєстрованого в реєстрі за №393, ОСОБА_19, який діяв в інтересах ОСОБА_14 на підставі довіреності від 13.12.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_20 та зареєстрованої в реєстрі за №2244, передав, а ОСОБА_9 прийняла у власність 1/2 частку житлового будинку, який розташований в Полтавській області м. Кременчук, вул.. І. Франка, 21, що в цілому складається з житлового будинку літ. Ж,ж, загальною площею 121,4 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. та розташований на земельній ділянці комунальної власності, який належить ОСОБА_14 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 року та зареєстроване в державному реєстрі речових прав за №04.

Згідно заповіту від 24.10.2013 року, посвідченого секретарем Білецківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №207, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КЕ №277451 від 30.09.2014 року, виданого виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_3 помер 29.09.2014 року.

Згідно ст..1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст..1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

20.10.2014 року ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_3 за заповітом, подала до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого 30.09.2014 року ОСОБА_3

Постановою державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 03.06.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Кременчуці по вул.. Франка, 21, який належав померлому 29.09.2014 року ОСОБА_3, в звязку з тим, що право власності на 2/3 частки житлового будинку не зареєстровано в установленому законом порядку, а дані правовстановлюючого документу на 1/3 частки житлового будинку не співпадають з технічним паспортом, що унеможливлює ідентифікувати спадкове майно.

Згідно ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі викладеного судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_3 та у встановлений законом строк прийняла спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 Тобто до ОСОБА_1 перейшли всі права та обов'язки, що належали ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 26 липня 1993 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_13 та зареєстрованого в реєстрі за №4617, у власності ОСОБА_3 перебувала 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Кременчуці по вул.. Івана Франка,21 та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі №1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м..

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 29.06.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_14 про визнання недійсними договорів купівлі - продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння встановлено, що згідно з інвентаризаційної справи №2287 на будинок, 21 по вул.. І. Франка в м. Кременчуці, на момент прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлої ОСОБА_21 та видачі вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на земельній ділянці за вказаною адресою, знаходився житловий будинок літ. «А,а», який складався з кімнати 15,6 кв.м. та кімнати 5 кв.м., сіней 4,1 кв.м. та кухні 12,5 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні літ. «Е», погребу літ. «В», колодязя літ. «К», огорожі №1,2.

Згідно інвентаризаційної справи №2287 на будинок № 21 по вул.. І. Франка в м.Кременчуці та схематичного плану земельної ділянки, що складений 21.04.2015 року, на земельній ділянці, за вказаною адресою, знаходиться самочинно збудований житловий будинок та прибудова літ. «Жж» загальною площею 121, 4 кв.м., житловою площею 43, 7 кв.м.

Тобто судом встановлено, що нерухоме майно, 1/3 частка якого, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 26 липня 1993 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_13 та зареєстрованого в реєстрі за №4617, перебувала власності ОСОБА_3, було фактично знищене за життя останнього та на земельній ділянці комунальної власності, самочинно побудовано житловий будинок літ. «Жж» загальною площею 121, 4 кв.м., житловою площею 43, 7 кв.м., право власності на який, у встановленому законом порядку, ОСОБА_3 за життя не набув.

Відповідно до ст..376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців

переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Тобто, право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Позивачем суду не надано жодного із вказаних вище документів та в свою чергу, як встановлено судом і це не заперечується сторонами, земельна ділянка, що розташована за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул..Івана Франка, 21 на даний час перебуває у власності третьої особи по справі ОСОБА_9

Між тим, відповідно до ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Як встановлено судом, право власності ОСОБА_3 1/3 частину житлового будинку №21 по вулиці Івана Франка в м.Кременчуці Полтавської області в порядку встановленому Законом не припинено.

Відповідно до рішення апеляційного суду Полтавської області від 22.08.2016 року, витребувано у ОСОБА_9 із незаконного володіння 1/3 частину житлового будинку №21 по вул.Івана Франка в м.Кременчуці Полтавської області, що належала померлому 29.09.2014 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 26.07.1993 року, при цьому судом зазначено, що хоча фізично нерухомості, а саме житлового будинку літ. «Аа» вже не має, однак юридично права на нерухоме майно продовжують існувати до внесення відповідних відомостей до реєстру. Право власності на старий об»єкт нерухомості, якого вже фактично немає, в даний момент існує за наявності нового, але до моменту проведення державної реєстрації на новозбудований об»єкт.

Згідно ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом та такою, що у встановленому Законом порядку прийняла спадщину після померлого 29.09.2014 року ОСОБА_3 у власності якого на час його смерті перебувала саме на 1/3 частина житлового будинку №21 по вулиці Івана Франка в м.Кременчуці Полтавської області і це його право, в порядку передбаченому ст..349 ЦК України, припинено не було, позивачка вправі захищати її право на спірний будинок в 1/3 його частині та останньою позовні вимоги про визнання за нею права власності саме на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва нового, самочинно побудованого житлового будинку літ. «Ж,ж» не пред»являлись, то суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку №21 по вулиці Івана Франка в м.Кременчуці Полтавської області в порядку спадкування за заповітом після померлого 29.09.2014 року ОСОБА_3, а в задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити у зв»язку з їх необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 79, 81, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст..ст. 328, 1216 1218, 1220 1223, 1261 1270, 1236, 1258, 1278, 1296 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частину житлового будинку №21 по вулиці Івана Франка в м.Кременчуці Полтавської області в порядку спадкування за заповітом після померлого 29.09.2014 року ОСОБА_3.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: