АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/597/17 Номер провадження 22-ц/786/1196/17Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

за участю заявника: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Остапівська сільська рада Миргородського райну Полтавської області,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року заявник звернувся до суду з вказаною вище заявою, зазначаючи, що він фактично проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, який помер 03 серпня 2006 року, на час відкриття спадщини, проте, це документально не було зафіксовано, що потягло за собою проблеми при вирішенні спадкового питання при зверненні до нотаріуса.

Спадкодавець проживав і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (перейменовано на с. Онацьке). В період проживання спадкодавця і до дня його смерті, назви вулиці та номеру будинку не значилося, де мешкав його прадід. Реєстрація місця проживання визначалася в с. Будаківка без зазначення вулиці та номеру будинку. Лише з 2013 року були визначені назви вулиць в селі ОСОБА_3 (раніше Будаківка) та присвоєні номери кожному будинку. Таким чином заявник був зареєстрований у вказаному населеному пункті без зазначення номеру будинку та вулиці, де проживав. Це і стало проблемою при визначенні конкретного місця проживання та реєстраційного обліку, так як від цього факту залежить прийняття чи неприйняття спадщини.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.03.2017 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі за його заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки із цієї заяви вбачається спір про право, який належить розглядати в порядку позовного провадження та роз`яснено позивачу його право подати позов на загальних підставах.

Не погодившись із вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив заявник ОСОБА_2, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, прохав її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказану ухвалу вважає передчасною, адже з матеріалів справи взагалі не вбачається жодних спорів про право. Ухвала суду є немотивованою у цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи ОСОБА_2 у відкритті провадження суддя виходив з того, що з матеріалів справи вбачається спір про право, а саме в разі встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування.

Колегія суддів повною мірою не може погодитися із висновком суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до норми ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті другому своєї постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, така справа розглядається за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Звертаючись з заявою до суду, ОСОБА_2 вказував, що встановлення факту постійного проживання разом з ОСОБА_3 на день його смерті йому необхідно для оформлення спадщини після смерті останнього.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що висновок суду про те, що встановлення факту проживання заявника з спадкодавцем на день відкриття спадщини безумовно вплине на права інших (не вказаних в ухвалі) осіб, є передчаним, адже матеріали справи не містять будь-яких доказів наявності між заявником та заінтересованою особою спору про право.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Згідно з п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що ухвала про відмову у відкритті окремого провадження є передчасною, адже її матеріали не містять однозначних відомостей про наявність між заявником та заінтересованою особою спору про право, а отже, вказана ухвала має бути скасована, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а матеріали справи мають бути передані до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В подальшому, у разі отримання судом першої інстанції належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України наявності між вказаними особами спору про право, заява ОСОБА_2 може бити залишена без розгляду у відповідності до ч. 6 ст. 235 ЦПК України та ч.4 ст. 256 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.4, 312 ч.1 п.3, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року скасувати.

Матеріали справи № 541/597/17 (2-о/541/50/2017) за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Остапівська сільська рада Миргородського райну Полтавської області, направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_4

З оригіналом згідно: ОСОБА_1