АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючої - судді Каратаєвої Л.О.,

суддів - Пищиди М.М., Максюти Ж.І.

за участю секретаря - Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року ОСОБА_2 в задоволені позову до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим відмовлено (а.с.49-54).

Не погодившись з вказаними рішеннями суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.61-67).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким визнано припиненим договір поруки №2008/123-2 від 09 вересня 2008 року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.106-109).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 53 000 доларів США на строк до 09 вересня 2018 року (а.с.10-13).

На забезпечення виконання умов цього договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_2 договір поруки (а.с.16).

Предявляючи позов, ОСОБА_2 посилався на те, що позичальник з грудня 2009 року кредит не погашав, банк протягом шести місяців не предявив до нього вимоги, а після спливу цього строку, у серпні 2012 року, предявив до нього позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Частиною 1 ст. 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до ст. 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 09 вересня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У п. 2.2.3 кредитного договору позичальник зобовязався погашати кредит у строки, встановлені графіком погашення кредиту, процентів та винагород, який викладений у додатку № 1 до договору (а.с.13 зворот 15).

Таким чином, шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, підлягає обрахуванню від дати предявлення вимоги на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а в разі непредявлення такої вимоги від дати невиконання кожного поточного платежу за кредитом окремо.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-368цс16 від 22 червня 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Із матеріалів справи вбачається, що боржник перестав виконувати свої зобовязання за укладеним кредитним договором з 09 грудня 2009 року (а.с. 42-44), а з позовом до суду з вимогами до поручителя банк звернувся 20 серпня 2012 року, тобто за межами строку, визначеного зазначеними положеннями ЦК України, що є підставою для задоволення позову.

До позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «А-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не додано жодних доказів про направлення досудової вимови до поручителя (а.с.95-96).

Відповідно до ч.3, 4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

В порушення ст. 57-60 ЦПК України, Банк не надав жодних доказів на спростування позовних вимог позивача.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та помилково зробив висновки, які не відповідають дійсності, порушив норми матеріального права, що призвело до необґрунтованої відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням положень ч.5 ст.88 ЦПК України, при ухваленні нового рішення суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 у розмірі 1 024 грн.

Керуючись ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року скасувати.

Визнати припиненим договір поруки № 2008/123-2 від 09 вересня 2008 року укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 024 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: