10 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про захист прав споживачів та зобовʼязання вчинити дії,
за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «МТС Україна», подану представником Лиштвою Юрієм Васильовичем, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» (далі - ПрАТ «МТС Україна») про захист прав споживачів та зобовʼязання вчинити дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 01 квітня 2016 року він звернувся з письмовою заявою до ПрАТ «МТС Україна» з проханням надати йому вказану вище інформацію, але йому було відмовлено у звʼязку із тим, що така інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом, і може бути надана лише на підставі ухвали суду чи слідчого судді.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив захистити його права, як споживача комунікаційний послуг, що надаються йому ПрАТ «МТС Україна» на телефонний номер НОМЕР_1, та визнати протиправною і незаконною відмову відповідача у наданні йому інформації про повну деталізацію вхідних та вихідних дзвінків, СМС повідомлень відносно номера телефону НОМЕР_1 з вказівкою місця розташування абонента під час телефонних зʼєднань у період часу з 18 лютого 2016 року по 30 березня
2016 року, та зобовʼязати відповідача надати таку інформацію.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня

2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та незаконною відмову ПрАТ «МТС Україна» у наданні ОСОБА_4 інформації про деталізацію отриманих ним телекомунікаційних послуг стосовно місця розташування абонента номера мобільного телефону НОМЕР_1 під час телефонних зʼєднань у період з 18 лютого 2016 року по 30 березня 2016 року.

Зобовʼязано ПрАТ «МТС Україна» надати ОСОБА_4 повну інформацію про деталізацію отриманих ним телекомунікаційних послуг стосовно даних про вхідні та вихідні дзвінки, СМС повідомлення відносно номеру телефону НОМЕР_1 з вказанням місця розташування абонента у період з 18 лютого 2016 року по 30 березня 2016 року включно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 листопада

2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «МТС Україна» - Лиштва Ю.В. просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від

02 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від

02 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_4 має право на отримання інформації від ПрАТ «МТС України», оскільки такою інформацією володіє відповідач, і ця інформація стосується

ОСОБА_4

Судами встановлено, що ПрАТ «МТС України» надає громадянам України послуги рухомого (мобільного) звʼязку, під час отримання якого кінцеве обладнання абонента може вільно переміщатися в межах телекомунікаційної мережі оператора або його роумінг-партнера, із збереженням абонентського номера або мережевого ідентифікатора споживача.

ОСОБА_4 є абонентом ПрАТ «МТС Україна», на підставі укладеного між ними контракту № 41, та у мережі мобільного телефонного звʼязку користується телефонним номером НОМЕР_1.

У ПрАТ «МТС України» в наявності є інформація відносно маршрутів передавання сигналів під час розмов позивача, як абонента, з номеру мобільного телефону НОМЕР_1, що визнано відповідачем.

01 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся з письмовою заявою до ПрАТ «МТС Україна» про надання йому інформації про повну деталізацію вхідних та вихідних дзвінків, СМС повідомлень відносно номера телефону НОМЕР_1 з вказівкою місця розташування абонента за період з

18 лютого 2016 року по 30 березня 2016 року.

ПрАТ «МТС Україна» була надана ОСОБА_4 роздруківка його вхідних та вихідних дзвінків, СМС повідомлень, крім інформації про місце знаходження позивача в момент телефонних дзвінків з його номера мобільного телефону. При цьому, відповідач декілька разів міняв підстави для відмови у наданні такої інформації посилаючись на те, що така інформація має обмежений доступ, та відноситься до державної таємниці, і може бути надана лише на підставах, визначених ст. 159 КПК України.

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що оператори, провайдери телекомунікацій повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність відомостей щодо споживача, отриманих при укладанні договору, наданих телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу, це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субʼєктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку, відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом ст. 21 Закону України «Про інформацію».

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 18 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що якщо запит зроблено субʼєктом персональних даних про себе, обовʼязок доведеності в суді законності у доступі покладається на володільця персональних даних, до якого подано запит.

Право на доступ до інформації є невідʼємним конституційним правом позивача, яке крім вказаних вище норм матеріального права, передбачене ст. 10 Європейської Конвенції з захисту прав та основних свобод людини від 1950 року, та ст. 34 Конституції України, а саме: право одержувати і передавати інформацію без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом лише у певних випадках, а саме в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції встановив, що нормами права передбачене право користувача послуг на отримання від оператора, провайдера телекомунікацій повної інформації, якою вони володіють про користувача, у тому числі і щодо маршрутів передавання такої інформації, а том суди дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки такі висновки ґрунтуються на підставі вказаних вище норм матеріального права, доведені наданими позивачем доказами і не спростовані відповідачем.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МТС Україна», подану представником Лиштвою Юрієм Васильовичем, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про захист прав споживачів та зобовʼязання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко