УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М..,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернуся до суду із указаним позовом, у якому просить збільшити суму аліментів у зв'язку із продовженням навчання в сумі 2 700 грн щомісячно до досягнення ним 23-річного віку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він, 1995 року народження, є сином ОСОБА_4 Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року, яке вступило в законну силу 2 лютого 2016 року частково задоволені його позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на його користь в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2015 року і до дня закінчення ним навчання в Університеті фінансів та управління у Варшаві, але не більше до досягнення ним 23-річного віку. На сьогоднішній день він продовжує навчатись в Університеті фінансів та управління у Варшаві. Термін навчання до 30 вересня 2018 року. Оплата за навчання в академічному 2016/2016 році становить 2 700 польських злотих, а за наступні академічні курси по 3 800 польських злотих. На сьогоднішній день батько, ОСОБА_4, допомагає йому лише в розмірі стягнутих аліментів, а сааме, 200 грн в місяць. Вважає, що ОСОБА_4 може надавати матеріальну допомогу в більшому розмірі, ніж 200 грн, у зв'язку із тим, що, відповідач працевлаштувався на роботу у відділ контрактного центру при Черкаській ОДА та отримує офіційну заробітну плату 1 129 грн 59 коп (за 2 місяці), що підтверджується довідкою Черкаського обласного контактного центру від 26 квітня 2016 року та пенсію по інвалідності в сумі 2 542 грн 50 коп., що на його думку підтверджує покращення фінансового стану відповідача. Також його батька обрано головою громадської ради при міському голові, що підтверджує поліпшення його здоров'я, оскільки в нього є можливість активно займатися громадською діяльністю

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Збільшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року з ОСОБА_4 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання, до 800 грн щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням суду і до закінчення сином навчання, але не більше,ніж до досягнення ним 23 років.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із відсутності підстав для збільшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, оскільки відповідач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу позивачу у заявленому розмірі.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що повнолітній ОСОБА_4 навчається у навчальному закладі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а її батько - відповідач у справі, має можливість таку допомогу надавати, оскільки є працездатним та отримує стабільний дохід.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином.

З огляду на викладене, однією із обов'язкових умов, за яких можливе покладення на батьків обов'язку по утриманню повнолітньої дитини, є їх спроможність надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року, яке вступило в законну силу 2 лютого 2016 року, частково задоволені його позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на його користь в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2015 року і до дня закінчення ним навчання в Університеті фінансів та управління у Варшаві, але не більше до досягнення ним 23-річного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вирішуючи спір, місцевий суд установивши, що відповідач є інвалідом 3 групи, сукупний його дохід в місяць становить 3 192 грн 13 коп., під час перебування в антитерористичній операції отримав каліцтво, тяжко хворіє, потребує постійного лікування, у зв'язку із чим несе додаткові витрати на лікування, що підтверджується квитанціями на придбання ліків та виписками амбулаторної картки, у зв'язку із чим у нього відсутня можливість надавати утримання у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Оскільки в судовому засіданні не були встановлені обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення здоров'я відповідача тощо, які б надавали підстави для застосування положень ч. 1 ст. 192 СК України, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволені позову.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні процесуального та матеріального закону.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2016 року скасувати, та залишити в силі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є.Червинська
Судді:І.М.Завгородня
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
О.В. Попович