Справа № 163/123/17
Провадження № 2/163/104/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Павлуся О.С.,

при секретарі Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Любомльської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Любомльської РДА, про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Любомльської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Любомльської РДА, про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на майно, що складається з квартири АДРЕСА_1. 1/6 частини вищевказаної квартири ОСОБА_3 успадкував після смерті свого батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/2 після смерті своєї матері- ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку 529, 549 ЦК УРСР, а 1/3 частини належала йому на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_3 за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповів неповнолітньому ОСОБА_2. Законний представник вказує, що оформити спадкове майно свого сина ОСОБА_2 належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю права власності на частки квартири померлих.

Просить визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме: квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився, однак в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представники Любомльської міської ради та органу опіки піклування Любомльської РДАВолинської області в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Свідоцтвом про право власності на житло від 22.12.1993 року № 227, стверджено, що ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 належали на праві приватної спільної власності квартира АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Після смерті останнього відкрилась спадщина на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_4 його дружина -ОСОБА_7, та син - ОСОБА_8, які спільно проживали в квартирі на день його смерті, успадкували належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, тобто у рівних частинах по 1/6.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02.12.2016 року. Після смерті останньої відкрилась спадщина на 1/2 (1/3+1/6) частини квартири АДРЕСА_2, яку успадкував син померлої - ОСОБА_8, який на день смерті проживав з спадкодавцем, що вбачається з довідки від 26.12.2016 року № 4211 (а.с.9), факт родинних відносин стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану (а.с.13).

Проте, ОСОБА_3 своїх спадкових прав оформити не встиг, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.5).

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, після смерті останнього відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2, 1/3, якої йому належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, 1/6 частини, якої він успадкував після смерті ОСОБА_4, та 1/2 частки, яку він успадкував після смерті ОСОБА_7.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишив заповіт від 18 лютого 2013 року, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 (а.с. 11).

З рішення Любомльського районного суду від 20.04.2016 року вбачається, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції у Волинській області було зобов'язано внести зміни до актового запису № 120 від 13.09.2011 року про народження ОСОБА_2, змінивши у графі прізвище дитини «ОСОБА_2» на прізвище «ОСОБА_2» (а.с.39).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2.

ОСОБА_2, у відповідності до ст. 1269 ЦК України, фактично спадщину прийняв, оскільки ОСОБА_1 в його інтересах подав заяву про прийняття спадщини до Любомльської державної нотаріальної контори (а.с. 32).

Проте, постановою державного нотаріуса від 08.11.2016 року (а.с.12) у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 останньому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно матеріалів спадкової справи №98/2016, інших спадкоємці немає.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Представник відповідача та третьої особи, кожен зокрема, у своїх заявах до суду позов визнали, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що слід визнати за ОСОБА_2 право власності за заповітом на квартиру АДРЕСА_2, котра залишилась після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.