Справа № 159/863/17
Провадження № 2/159/480/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

з участю: позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, - Білинської сільради Ковельського району Волинської області,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, Білинська сільська рада Ковельського району Волинської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що 29.04.16 р. померла його мати ОСОБА_5. Він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на успадковане майно. Однак, нотаріус відмовила з огляду на те, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на право власності на жилий будинок № 73, розташований по вул. 40 р. Перемоги у с. Білині Ковельського району Волинської області на ім»я спадкодавиці. Зазначає, що за життя 27.12.04 р. - мати оформила на нього заповіт на вказаний вище жилий будинок, що не змінений. Тому він є спадкоємцем за заповітом. Відповідачам відомо про заповіт і вони на це спадкове майно не претендують. Просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно, а саме: житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться за адресою: с. Білин Ковельського району Волинської області, вул. 40 р Перемоги, 73, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла 29.04.16 р..

У попередньому судовому засіданні позивач від позову не відмовився, суду пояснив, що зазначаючи у своїй позовній заяві заповіт від 27.12.04 р., він мав на увазі те, що існує аналогічного характеру заповіт від 14.03.16 р.. Просить позов задовольнити.

Відповідачі, кожна зокрема, у попередньому судовому засіданні проти позову не заперечили. Відповідачі суду, кожна зокрема, пояснили, що будь - яких заперечень проти заявлених позивачем вимог вони не мають, будь - яких претензій до позивача з приводу посилання на заповіт, що втратив чинність, з врахуванням змісту чинного заповіту, про кий їм відомо, не мають.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, в судове засідання не з»явився, хоча третя особа - належно оповіщена. Про причини неявки свого представника суду не повідомила, попередньо подала до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності її представника, зазначивши, що заперечень проти заявлених вимог немає.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, з врахуванням положень ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, переходить до розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, з врахуванням його пояснень з приводу нечинного та чинного заповітів, підставні та підлягають до повного задоволення.

Як слідує з копії свідоцтва про одруження ОСОБА_6 із ОСОБА_7, 52 р., дружині після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Ісаєва». Вона є відповідачем у справі.

Як слідує з копії свідоцтва про одруження ОСОБА_8 із ОСОБА_9, 58 р., дружині після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Журавель». Вона також є відповідачем у справі.

Та обставина, що ОСОБА_5 померла 29.04.16 р. у с. Білині Ковельського району Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії I ЕГ № 183580, виданого 05.05.16 р. виконкомом Білинської сільради Ковельського району Волинської області.

Та обставина, що ОСОБА_10 помер 21.04.04 р. у с. Білині Ковельського району Волинської області, та, відповідно, не міг бути спадкоємцем після смерті своєї дружини ОСОБА_5, - стверджується копією свідоцтва про смерть серії I ЕГ № 141874, виданого 23.02.04 р. виконкомом Білинської сільради Ковельського району Волинської області.

Як слідує з листа № 475/01 16 від 03.03.17 р. Ковельської держнотконтри, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів не спірне нерухоме майно на ім»я спадкодавиці.

Відповідно до копій довідок № № 820, 821 від 25.10.16 р., виданих третьою особою у справі, згідно запису в погосподарській книзі № 3 за 2016 р., особовий № 226/1, у с. Білині Ковельського району Волинської області значиться господарство, розташоване по вул. 40 р. Перемоги, 73 у с. Білині Ковельського району Волинської області, де з 1969 р. по 29.04.16 р. проживала ОСОБА_5. Від імені останньої 14.03.16 р. посвідчувався заповіт, що не змінений та не скасований. Позивач разом з спадкодавицею проживаючим не значився, хоча фактично, проживав разом з нею.

Як зазначено у ст. 1 233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як слідує із змісту ст. 1 254 ЦК України, заповідач має право у будь - який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь - який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь - який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому КМ України.

Відповідно до копії заповіту ОСОБА_5 від 27.12.04 р., на який посилається у своїй позовній заяві позивач, спадкодавиця ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну їй частину житлового будинку, що знаходиться у с. с. Білині Ковельського району Волинської області, по вул. 40 р. Перемоги, 73, заповіла позивачеві.

Відповідно до копій заповіту ОСОБА_5 від 14.03.16 р., дублікату заповіту ОСОБА_5 від 14.03.16 р., що надані суду, відповідно, Ковельською держнотконторою на запит суду, позивачем, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила два розпорядження, серед яких одне на користь відповідача ОСОБА_3, одне на кристь позивача. В останньому все своє майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, на що вона буде мати на час смерті (окрім земельної ділянки пл.. 2,22 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Білинської сільради Ковельського району Волинської області, та окрім грошових заощаджень, що знаходяться у ВАТ «Державний ощадний банк України», заповіла позивачеві.

Аналізуючи зміст обох вищевказаних заповітів спадкодавиці, з врахуванням положень ст. 1 254 ЦК України, суд приймає до уваги, що чинним є заповіт від 14.03.16 р. що стосується інтересів, серед інших, і позивача; він же, серед іншого, стосується волі спадкодавиці і щодо спірного нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що заповіт спадкодавиці від 14.03.16 р. є таким, що скасовує попередній заповіт її ж від 24.02.17 р. Однак, суд вважає, що статус позивача як спадкоємця за заповітом - збережено.

Як слідує з копій матеріалів спадкової справи № 358/16, що відкрита після смерті спадкодавці, позивач за відсутності пережилого подружжя спадкодавиці вчасно та у встановленому законом порядку прийняв спадщину за заповітом після смерті останньої.

Згідно з копією техпаспорта на житловий будинок № 73 по вул. 40 років Перемоги у с. Білині Ковельського району Волинської області, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку А 1, прибудови а, погреба Б 1, літньої кухні В 1, гаража Г 1, хліва Д 1, вбиральні Е, хліва Є 1, огорожі 1, 1969 р. побудови. Самочинного будівництва немає.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1 216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями ст. 1 217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як слідує зі змісту ст. 1 268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 1 269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Як зазначено у ст. 1 270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що спадщина за законом після смерті спадкодавиці відкрилась 24.04.16 р.; спірне майно входить у спадкову масу, позивач є спадкоємцем за заповітом, з врахуванням заповіту від 14.03.16 р.. Він вчасно та у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті спадкодавиці, подавши відповідну заяву до нотконтори. Отримання правовстановлюючого документа на спірне нерухоме майно як спадкове для позивача утруднене у зв»язку з відсутністю правовстановлючих документів на таке майно на ім»я спадкодавиці.

А тому позов слід задовольнити повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 212 - 218, ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174,

88 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1 216, 1 233, 1 270, 1 235, 1 261, 1 223, 1 268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок та господарські будівлі, що розташовано за адресою: с. Білин Ковельського району Волинської області, вул. 40 р. Перемоги, 73, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 29.04.16 р..

Рішення може бути оскаржене через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_11