АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Дорожинської А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 2 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 760/14277/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1869/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить стягнути з відповідача 100 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він проходив військову службу в Збройних Силах України та був звільнений у запас 06 березня 2009 року. 31 липня 1992 року при патрулюванні території Гончарівського учбового центру його було поранено в м'які тканини обох гомілок. 26 листопада 1997 року під час слідування з документами по території частини він був побитий невідомими особами, в результаті чого отримав проникаюче корне-осклеральне поранення лівого ока з випадінням оболонок та середовища ока. У зв'язку з цим його зір з часом погіршувався, на оці з'явилися ознаки атрофії. Ліве око частково замінив протез, гострота зору не покращилася, а через завантаженість гострота зору правого ока теж знизилася, в його скловидному тілі з'явилися помутніння, судини звузилися.

В 2007 році під час стаціонарного обстеження в нього було діагностовано цукровий діабет 2 типу, гіпертонічна хвороба 2 ступеня, дифузійний кардіосклероз, сечосольовий діатез, деформуючий спондильоз шийного, грудного, поперекового відділів без порушення функцій, хронічний гастрит, хронічний крипто генний гепатит, облітеруючий атеросклероз артерій, деформуючий артроз 1 ступеня обох скокових суглобів без порушення функції.

Згідно свідоцтва про хворобу №2267 зазначені захворювання пов'язані з виконанням ним службових обов'язків військової служби.

В зв»язку з цими захворюваннями він неодноразово проходив лікування в амбулаторних умовах та стаціонару в Головному клінічному госпіталі МОУ та в Центрі мікрохірургії ока м. Києва. Після лікування зір не покращився.

За результатами огляду 23 жовтня 2008 року за висновками медико-соціальної експертної комісії йому була встановлена III група інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби. Від травм, отриманих під час проходження військової служби, в нього встановлено 50% втрати професійної працездатності.

У зв'язку із погіршенням стану здоров'я він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, у нього постійно виникають проблеми зору.

Він постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Вся пенсія, яку він отримує як інвалід III групи, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, лікування.

Вважає, що статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» на відповідача, як центральний орган виконавчої влади і військового управління, покладається обов'язок відшкодувати йому моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я внаслідок поранення, отриманого під час проходження військової служби.

Посилаючись на зазначені обставини і на положення ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 23, 1167 ЦК України просив задовольнити позов.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 20 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Міністерства оборони України 551, 20 грн. судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник Міністерства оборони України - ДорожинськаА.Д. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник Міністерства оборони України - Дорожинська А.Д. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 проти доводі апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін,

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України.

6 березня 2009 року наказом №180, виданим Міністерством оборони України, полковника ОСОБА_3, заступника начальника відділу ракетного, зенітно-ракетного озброєння та радіотехнічних засобів управління постачання ракетно-артилерійського озброєння Центрального ракетно-артилерійського управління озброєння Головного управління логістики Командування сил підтримки Збройних Сил України звільнено у запас за станом здоров'я.

Відповідно до довідки №1013 медичного пункту №2 АГУ ГШ ЗС України 26 листопада 1997 року о 19:00 ОСОБА_3 під час слідування в управління з документами по території частини був побитий невідомими особами, в результаті чого отримав проникаюче корне-осклеральне поранення лівого ока з випадінням оболонок та середовища ока, та зазначено, що отриманні травми під час здійснення обов'язків військової служби.

З витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №357 від 10 вересня 2008 року вбачається, що травми ОСОБА_3, які призвели в подальшому до анофтальму зліва, що підтверджено військово-обліковими та військово-медичними документами, травма та її наслідки пов'язані з виконанням обов'язків військової служби.

Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК до довідки від 22 жовтня 2008 року серії КИО-1 №338289 ОСОБА_3 встановлено 3 групу інвалідності.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії КИО 2 №007929 ОСОБА_3 визначено 50% втрати професійної працездатності у зв'язку з виконанням обов'язків військової служби.

Згідно свідоцтва про хворобу №2267 захворювання позивача пов'язані з виконанням ним службових обов'язків військової служби.

23 жовтня 2008 року за висновками медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_3 була встановлена III група інвалідності, яка потягла за собою 50% втрати професійної працездатності.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що причиною встановлення позивачу інвалідності стали травми, які пов»язані з проходженням ним військової служби, чим позивачу заподіяна моральна шкода. Наявність причинно - наслідкового зв»язку між виконанням обов»язків військової служби та наслідками ( у тому числі і у заподіянні моральної шкоди) підтверджуються також призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст..170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов»язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно із ст..3 Закону України «Про Збройні сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління у підпорядкуванні якого перебувають Збройні сили України.

Виходячи із наведених норм закону, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління, покладається обов»язок по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої у зв»язку з проходженням військової служби.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем позовних вимог, оскільки обставини, що мають значення для справи і які суд вважав встановленими, належними та допустимими доказами ні позивачем, ні його представником не доведені.

За загальним правилом право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв»язку між порушенням та моральною шкодою.

Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді травми, захворювання, пов»язаного з проходженням військової служби, є протиправність дій Міністерства оборони України та причинно- наслідковий зв»язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань.

Як убачається з матеріалів справи травму лівого ока ОСОБА_3 отримав в 1997 році, що в подальшому призвело до анофтальму зліва та стало причиною встановлення в 2008 році ОСОБА_3 третьої групи інвалідності.

В 2007 році у ОСОБА_3 були діагностовано захворювання (цукровий діабет, гіпертонічна хвороба, дифузійний кардіосклероз, сечосольовий діатез, деформуючий спондильоз шийного, грудного, поперекового відділів без порушення функції, хронічний гастрит, хронічний криптогенний гепатит, облітеруючий атеросклероз артерій, деформуючий артроз обох скокових суглобів без порушення функції).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 посилався на те, що через травму, отриману під час проходження військової служби, стан його здоров»я погіршується, що позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя, він постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт.

Проте, доказів на підтвердження того, що між станом його здоров»я на даний час та травмою, отриманою під час проходження військової служби, є причинно-наслідковий зхв»язок, позивачем у передбаченому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку суду не надано.

Сам по собі факт встановлення групи інвалідності, звільнення у запас та виплата ОСОБА_3 грошової допомоги при звільненні, виходячи із загальних умов відповідальності за заподіяння моральної шкоди, не дає підстав вважати доведеними вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди за спричинення у 1997 році ушкодження здоров»я.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, позивачем та його представником не доведені, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 2 листопада 2016 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: