_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/881/16-ц
Провадження № 2/520/4176/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору незаконним та зобовязання укласти договір, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що 29.12.2012р. уклав з Банком кредитні договори №005-15528-291212 з відкриттям поточного рахунку з використанням платіжної картки та лімітом до 50000 грн. з процентною ставкою 36%, за яким отримав 45400 грн. та 25.10.2013р. №008-15512-251013 з кредитним лімітом до 25000 грн. за яким отримав 24000 грн. Посилаючись на те, що тексти договорів навмисно складено шрифтом, що його неможливо прочитати, при підписанні договорів позивача не було повідомлено про підвищення процентів Банком в односторонньому порядку та не надано графіків погашення заборгованості за договорами, просив суд визнати їх недійсними та зобовязати Банк укласти нові договори, які б відповідали чинному законодавству.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала. Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29.12.2012р. позивач уклав з АТ «Дельта Банк» договори №005-15528-291212 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки і встановлення кредитної лінії з лімітом 45400 грн., а 25.10.2013р. №008-15512-251013 за умовами якого встановлено кредитну лінію у сумі 25000 грн.

Позивач навів три підстави для визнання договорів недійсним: текст договорів навмисно складений шрифтом, що його неможливо прочитати; при підписанні договорів позивача не було повідомлено про підвищення процентів Банком в односторонньому порядку та позивачу не надано графіку погашення заборгованості за договорами.

Відповідно до умов оспорюваних договорів, вони набуває чинності з дати їх укладання Сторонами та діють до повного виконання Сторонами зобов'язань за ними, позивач погодився з тим, що складовою та невід'ємною частиною пропозиції є Правила та Тарифи банку, з якими він попередньо ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких він неухильно зобов'язується дотримуватись.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно вимог ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач не надав суду доказів, які б могли свідчити про недійсність укладеного ним з відповідачем правочину чи окремих його частин у розуміння ст.215 ч.1 та 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, ч. 3 цього закону визначено, якого саме змісту умови договору є несправедливими. Крім цього, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 21 вказаного закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Згідно п. 2. ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та розділу 2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Доказів того, що працівниками банку позивачу не було попередньо роз'яснено умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів, позивачем не надано, а щодо шрифту, яким укладені договори, не вбачається порушення чинного законодавства, при цьому фактів підвищення Банком процентної ставки, встановленої у договорах, стороною позивача також не надано, а тому суд вважає підстави зазначені у позові для визнання вищевказаних кредитних договорів недійсними - безпідставними.

Щодо вимоги зобовязати Банк укласти нові договори, які б відповідали чинному законодавству, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки не судом не встановлено недійсності спріних договорів.

Керуючись вимогами ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. п. 2, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 16, 202, 203, 207, 215, 216, 230, 627, 638, 639 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бескровний Я. В.