Справа № 373/212/16-ц Головуючий у І інстанції Свояк Д. В.
Провадження № 22-ц/780/273/17 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 26 30.03.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Приходька К.П.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним з моменту вчинення,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2звернулася до суду із позовом, який мотивувала наступним:

29 січня 2013 року між нею та ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» був укладений депозитний договір. Працівниками банку їй було повідомлено, що обов'язковою умовою оформлення депозитного договору є оформлення кредитної картки, після чого їй було видано кредитну картку № 379396.

Зазначала, що при оформленні цієї кредитної картки позивач підписала лише заяву на укладення договору. Будь-яких інших документів на обслуговування карткового рахунку позивач не підписувала. Вказувала, що вона не ознайомлювалась з умовами та правилами користування і надання банківських послуг. Два роки позивач не користувалась цією карткою. Після одного несанкціонованого списання коштів з кредитного рахунку, незважаючи на його блокування, списання коштів без згоди позивача із цієї картки ще відбувалось, що мало ознаки шахрайських дій. Позивач зверталась до відповідача з приводу надання договору на обслуговування карткового рахунку, але відповідач відмовив їй у цьому. Позивач, посилаючись на порушення принципу рівності сторін договору, та те, що не було дотримано форми правочину, не надано їй достовірної інформації про правочин, у тому числі щодо строку повернення кредиту, графіку погашення кредиту, відсутні відомості сукупної вартості кредиту за кожним платіжним періодом тощо, просила суд визнати недійсним договір на обслуговування карткового рахунку по кредитній картці № 379396 на отримання кредиту у національній валюті України - гривні.

Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про визнання договору недійсним. Зазначає, що 30 червня 2010 року між сторонами був укладений письмовий договір про надання банківських послуг, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Вказує, що позивач підписала даний договір, що свідчить про її згоду на укладення договору саме в такій формі та на таких умовах. 29 січня 2013 року позивачу було переоформлено кредитну картку на кредитну картку «Gold», при цьому підписання нової анкети не було потрібно. За таких умов вважає, що договір про надання банківських послуг було укладено з додержанням вимог законодавства, підстави для визнання його недійсним відсутні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовну вимогу про визнання недійсним договору на обслуговування рахунку по кредитній картці № 379396, суд першої інстанції серед іншого виходив з того, що при емісії вказаної картки та укладенні відповідного договору не було дотримано письмової форми такого договору, що у відповідності до положень ст. 1055 ЦК України веде до його недійсності. Такі висновки суд обґрунтовував тим, що відповідач, стверджуючи про наявність письмової форми договору, тим не менш до суду жодних належних доказів з цього приводу не надав. За таких умов твердження про підписання сторонами такого договору в ході розгляду справи доведені не були, відтак не можуть бути прийняті судом.

З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх такими, що ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Оскільки доказуванню підлягає саме «позитивний факт», зокрема щодо наявності існування письмового договору між сторонами щодо кредитної картки № 379396, саме на відповідача покладався обов'язок доведення такого факту. В той же час жодного доказу з цього приводу до суду першої інстанції ним представлено не було. Не було представлено таких доказів й до суду апеляційної інстанції.

Апелянт на підтвердження укладення між сторонами спірного договору саме в письмовій формі посилався на анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яку позивач подала до банку 30.06.2010 року. В той же час, з вказаної анкети-заяви вбачається, що вона стосується платіжної картки «кредитка універсальна», що є відмінною від виданої позивачу картки класу «gold» («голд»), яка є предметом розгляду по даній справи. Більш того, в своїх поясненнях відповідач зазначав, що позивачу відповідно до вищезгаданої анкети-заяви в 2010 році було видано іншу банківську картку, яка після закінчення своєї дії була припинена. При цьому при видачі спірної картки з НОМЕР_1 жодних письмових договорів, заяв-анкет та інших відповідних документів між сторонами не підписувалося. За таких умов колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо неукладення кредитного договору між сторонами щодо спірної банківської картки з НОМЕР_1 в письмовій формі, відтак доводи апеляційної скарги не знайшли свого підствердження в ході апеляційного розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи непідтвердження посилань апелянта, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

К.П. Приходько