Ухвала

іменем україни

05 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитними договорами у розмірі 633 395,81 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зі спірної квартири.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позову про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення.

В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами від 04 травня 2008 року № 073-2008-161 і від 04 травня 2008 року № 073-2008-162 у розмірі 633 395,81 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 лютого 2008 року - квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судом ухвалено, що рішення у цій частині не підлягає виконанню на час дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У решті рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

У статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі, заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Окремим видом застави є іпотека (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, встановивши наявність заборгованості за кредитним договором від 04 лютого 2008 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення цієї заборгованості.

Твердження скаржника про необхідність закриття провадження у справі, оскільки спір між сторонами вже був вирішений рішенням апеляційного суду Київської області від 29 червня 2011 року, не заслуговує на увагу, оскільки при ухваленні цього рішення суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості є обґрунтованими, а у задоволенні вимог про звернення стягнення відмовив, так як це призведе до подвійного стягнення заборгованості. Отже вимоги банку про звернення стягнення по суті залишились не розглянуті, при цьому рішення суду про стягнення заборгованості в установленому законом порядку не виконано, а тому апеляційний суд при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун Л.М. Мазур