АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1305/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Гудима І.В.
Провадження № 22-ц/789/223/17 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

секретар судового засідання - Сович Н.А.

за участі - представника Приватного агропромислового підприємства "Добрий самарянин" ОСОБА_1, представника Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2016 року по справі за позовом Приватного агропромислового підприємства "Добрий самарянин" до Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП", ОСОБА_3, третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вишнівецької селищної ради Збаразького району Тернопільської області, про визнання договору оренди землі недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

26.08.2016 року ПАП "Добрий самарянин" звернулося до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 10.12.2008 року між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки на 7 років, який був зареєстрований у Збаразькому районному відділі Тернопільської регіональної філії центру державного земельного кадастру про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2008 року за № 06.

Строк дії договору закінчувався 29.12.2015 року. Користуючись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченим ст.33 Закону України «Про оренду землі», 17.12.2015 року ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 уклали додаткову угоду до діючого договору оренди землі. Однак, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №65479965 від 10.08.2016 року, позивач взнав, що 26.08.2015 року ОСОБА_3 уклала з ПрАТ «Зернопродукт МХП» договір оренди належної їй вищевказаної земельної ділянки №66 - КНЗТ, яка перебувала в оренді на той час в ПАП «Добрий самарянин»

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 05.12.2017 року позовні вимоги ПАП "Добрий самарянин" задоволено.

Визнано недійсним договір №66-КНЗТ від 26.08.2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ «Зернопродукт МХП», щодо оренди земельної ділянки площею 1,507га., кадастровий номер :01:001:0388, який зареєстровано Вишнівецькою селищною радою Збаразького району Тернопільської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 липня 2016 року за № 30688872.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Зернопродукт МХП» просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права і порушення судом норм процесуального права?, що суд не з'ясував суть та характер заявлених вимог, не дав належної оцінки доказам та не витребував доказів на підтвердження обставин на які посилається позивач.

Зазначає що ПрАТ «Зернопродукт МХП» обробляло орендовану земельну ділянку і сплачувало орендну плату, а суд першої інстанції не встановив чи було дотримано ПАП "Добрий самарянин" процедури і строків на реалізацію переважного права на поновлення договору оренди і суд першої інстанції не перевірив повноваження уповноваженої особи ПАП "Добрий самарянин" щодо наявності або відсутності права підпису договорів оренди.

Вказує, що суд першої інстанції не дослідив належності та дійсності договору оренди земельної ділянки укладеного з ПАП "Добрий самарянин".

В судовому засіданні представник ПрАТ «Зернопродукт МХП» апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в скарзі.

Представник ПАП "Добрий самарянин" апеляційну скаргу заперечила і навела доводи аналогічні викладеним в поданому письмовому запереченні.

ОСОБА_3 і представник Вишнівецької селищної ради, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_3 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» був укладений договір оренди земельної ділянки під час дії договору оренди землі ОСОБА_3 з ПАП «Добрий самарянин», а відтак були порушені права позивача на володіння і користування землею на умовах договору оренди та переважне право на поновлення договору оренди на новий строк. При цьому суд вважав, що одна й та ж сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погоджується оскільки він достатньо вмотивований і грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,51 га, на території Старовишнівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області - державний акт серії ЯГ №456140 від 30.11.2006 року видано Збаразькою РДА Тернопільської області на право власності (а.с.9).

10.12.2008 року між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі і ОСОБА_3 передала в оренду позивачу належну їй земельну ділянку площею 1,51 га., строком на 7 років.

Вищевказаний договір зареєстрований у Збаразькому районному відділі Тернопільської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2008 року за № 06. - договір оренди землі від 10.12.2008 року (а.с. 6-7), акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с.8).

17.12.2015 року між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду про зміну (доповнення) умов договору оренди землі, згідно якої було внесено ряд змін до договору оренди земельної ділянки від 10.12.2008 року та зареєстрованого у державному реєстрі 29.12.2008 року за №06, і в тому числі продовжено строк дії договору оренди спірної земельної ділянки на 10 років (а.с.11).

26.08.2015 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» укладено договір оренди землі №66-КНЗТ, на підставі якого державним реєстратором Вишнівецької селищної ради Збаразького району Тернопільської області прийнято рішення № 30688872 від 28.07.2016 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,507 га, з орендарем ПАТ «Зернопродукт МХП» (а.с.16-17).

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст.93 ЗК України).

У відповідності до ч. 4 ст. 124, ст.125 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі», що узгоджуються із загальними нормами ч.1 ст.777 ЦК України, законодавець закріпив переважне право орендаря, що належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання правочину (угоди) недійсним (ч.2 ст.16 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України).

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 15 квітня 2015 року у справі №6-55цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст.33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п.2 ч.2 ст.16 ЦК України.

Як встановлено судом першої інстанції 10.12.2008 року між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі і ОСОБА_3 передала в оренду позивачу належну їй земельну ділянку площею 1,51 га., строком на 7 років.

За змістом статей 18, 20 цього Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Реєстрація договору між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 проведена 29.12.2008 року (а.с. 6-7), а тому семирічний строк дії договору слід обчислювати саме з 29.12.2008 року і його закінчення припадає на 29.12.2015 року.

Як встановлено судом першої інстанції договір оренди землі №66-КНЗТ між ОСОБА_3 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» укладено - 26.08.2015 року (а.с.16-17).

З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії договору між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 на момент укладення договору між ОСОБА_3 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» не закінчився.

Договір між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 був чинний до 29.12.2015 року а договір між ОСОБА_3 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» укладено 26.08.2015 року.

Початок строку дії договору рахується з моменту його державної реєстрації.

Вказане відповідає і Правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16.

За положеннями ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Враховуючи, що договір між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 був чинний до 29.12.2015 року а договір між ОСОБА_3 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» укладений 26.08.2015 року, то договір між ОСОБА_3 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» порушує право ПАП «Добрий самарянин» на переважне право на поновлення договору оренди на новий строк і діюче право оренди як орендаря.

Враховуючи вказане, матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав визнання договору недійсним і вважає, що спірний договір оренди земельної ділянки №66-КНЗТ від 26.08.2015 року, укладений між ОСОБА_3 і Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» порушує права позивача.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не витребував документів щодо підтвердження обставин, за яких позивач мав переважне право на поновлення договору, з наступних підстав:

частинами 1-5 ст. 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк;

орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі;

в матеріалах справи знаходиться договір оренди землі Договір між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 від 10.12.2008 року, який відповідно і надає ПАП «Добрий самарянин» після його закінчення переважне право на пролонгацію договору (а.с. 6-7).

як вказувалося Договір між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 був чинний до 29.12.2015 року, а лист повідомлення про поновлення договору оренди землі від 10.12.2008 року ОСОБА_3 отримала 05.11.2015 року, про що свідчить її підпис у вказаному листі (а.с. 10);

в подальшому ОСОБА_3 17.12.2015 року уклала додаткову угоду про зміну умов договору оренди землі і строк дії договору оренди землі було збільшено на 10 років (а.с. 11).

ОСОБА_3 в своїй заяві в суд першої інстанції позов визнала (а.с. 39).

Колегією критично оцінюються і доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції мав з'ясувати обставини, щодо належного виконання ПАП «Добрий самарянин» умов договору протягом всього строку дії договору, оскільки:

питання про з'ясування таких обставин в суді першої інстанції апелянтом не ставилось;

ОСОБА_3 в заяві в суд першої інстанції позов визнала, зауважень щодо неналежного виконання умов договору з боку ПАП «Добрий самарянин» не вказувала;

матеріали справи не містять доказів того, що ПАП «Добрий самарянин» неналежним чином виконувало укладений договір оренди землі.

Доводи апеляційної скарги, що договір оренди землі ПАП «Добрий самарянин» укладений або ж зареєстрований з порушенням вимог закону оцінююється критично з наступних підстав:

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції;

ПрАТ «Зернопродукт МХП» в суді першої інстанції не заявляло зустрічного позову і не заявляло клопотань про витребування тих чи інших доказів по справі, не представлено і доказів в відмові судом в заявлених клопотаннях?.

Згідно ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

В порушення вимог ч.2 ст. 303 ЦПК України ПрАТ «Зернопродукт МХП» навело ряд доказів до апеляційної скарги однак не навело поважних причин, які зумовили не подання таких доказів до суду першої інстанції.

Критично оцінюються посилання апелянта на постанови вінницького окружного адміністративного суду, оскільки згідно ст. 360-7 ЦПК України вони не є обов'язковими для всіх судів України.

Крім того, обидві адміністративні справи на які посилається апелянт, згідно Єдиного державного реєстру судових рішень знаходяться на розгляді у Вищому адміністративному суді України і остаточні рішення вказаним судом не ухваленj.

Як вказано в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10.02.2010 року - Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи вказане, матеріали справи, що судом апеляційної інстанції встановлено беззаперечні обставини для залишення рішення суду першої інстанції без змін, оскільки договір між ПАП «Добрий самарянин» та ОСОБА_3 був чинний до 29.12.2015 року, а договір між ОСОБА_3 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» укладено 26.08.2015 року і ОСОБА_3 Своєю заявою в суд визнала позов в суді першої інстанції, то колегія суддів вважає, що обгрунтованих підстав для детального аналізу і відповіді на кожне посилання, заперечення, апеляційної скарги не має, що відповідає і практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вказане, матеріали справи, подані докази, колегія суддів приходить до переконання, що рішення постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" відхилити.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді