Справа № 379/239/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 року м.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Василенко О.М., розглядаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст.119, 120 ЦПК України.

Не вірно зазначена адреса позивачки, оскільки на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» вулиця Калініна в м. Білій Церкві Київської області перейменована.

Не зазначено доказів, що підтверджують кожну із викладених обставин, наявність підстав для звільнення від доказування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України.

Звертаючись до суду, позивачем у позовній заяві не зазначено підстав розірвання шлюбу в судовому порядку, які перешкоджають розірванню шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно п.4 вище зазначеної Постанови Пленуму ВСУ передбачено, що до позовної заяви додаються оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Крім того, згідно ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 26 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив, що законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як убачається з матеріалів справи, позивачкою додано квитанцію про сплату судового збору яка не відповідає зазначеним вище вимогам.

В звязку з вищевикладеним, позивачці необхідно привести свою позовну заяву у відповідність з вимогами ст.119 ЦПК України, усунувши вищевказані недоліки.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху та надати позивачці строк для усунення вищевказаних недоліків який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання нею даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_3