У Х В А Л А

27.04.2017 р.

Жмевринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого - судді Верніка В.М.

при секретарі - Українець П.І..

із участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2Ю,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці заяву про відвід головуючого в справі судді Жмеринського міськрайонного суду Верніка В.М.,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Жмеринського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, з участю третьої особи Служби у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.01.2017 року визначено головуючим суддю Верніка В.М

До початку судового засілання 27.04.2017 року поивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подали письмову заяву про відвід головуючому у справі судді Верніку В.М. з підстав того, що він, вирішуючи питання відкриття провадження у справі постановив ухвалу від 21.10.2016 року про визнання позовної заяви неподаної та повернення її позивачу та ухвалу від 05.12.2016 року про повернення позовної заяви в частині вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини у зв'язку з непідсудністю її даному суду та відкриття провадження в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які були скасовані ухвалами Апеляційного суду Вінницької області від 22.11.2016 року та від 26.12.2016 року відповідно, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вважають, що тим самим суддя Вернік В.М. чинив перешкоди позивачу ОСОБА_1 у допуску до правосуддя, а також в ухвалених ним судових рішеннях міститься його власна думка щодо неможливості розгляду позовної заяви по суті, яка викликає сумнів у його неупередженості.

Пзивач та її представник підтримали свою заяву про відвід головуючому в справі судді Верніку В.М.

Представник третьої особи щодо вирішення заявленого відводу головуючому судді Верніку В.М. висловилась на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд доходть наступного.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в необєктивності та неупередженості судді.

Згідно положень ст.23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя зобовязаний заявити самовідвід. На підставах, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 року незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності визнано порушенням п.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Фельдман проти України", п.97).

Згідно вимог п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та ОСОБА_5 ООН від 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У відповідності до ч.2 ст.24 ЦПК України заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Так, судом визнаються безпідставиними наведені стороною позивача доводи у якості підстав для відводу судді за обставин ухвалення наведених судових рішень, що перешкоджали доступу до правосуддя, оскільки, власне, повернення позовної заяви позивачу у зв'язку з неусуненням визначених недоліків щодо її форми та змісту не становить перешкод для повторного звернення до суду, якщо відпадуть обставини, які зумовили її повернення, а підсудність даного спору щодо визначення місця проживання дитини хоча й визначається міжнародним законом щодо "права дитини", проте, передбачає врахування правомірності перебування дитини у певному місці. Натомість заявлена тривалість початку судового розгляду даного спору, окрім вказаних обставин апеляційного перегляду рішень суду першої інстанції, об'єктивно зумовлена потребою значного строку щодо вручення відповідачу процесуальних документів та його виклик у справі з іноземним елементом.

Разом з тим, судом приймаються до уваги доводи сторони позивача щодо наведення суддею Верніком В.М. власної думки щодо першкод у вирішення даного спору за одночасно заявленими позовними вимогами, одна з яких визначає правові підстави іншої, що з урахуванням практики Європеського суду з прав людини може становити сумнів сторін та інших осіб у неупередженості судді щодо вирішення справи по суті.

Зокрема, у п.71 рішення Європеського суду з прав людини від 10.12.2009 року у справі справа "Мироненко і Мартенко проти України" вказано, що вирішуючи конкретно вказану справу Європейським судом з прав людини встановлено, що певні формулювання в його ухвалі судді в межах минулого розгляду справи могли викликати обгрунтовні побоювання, що у судді уже сформувалася думка про вину заявників і що це може позначитися на його безсторонності в разі повторного направлення йому матеріалів цієї справи для розгляду. А тому побоювання заявників щодо небезсторонності судді можна вважати об'єктивно обгрунтованими.

За цієї обставини з метою уникнення порушнння права сторін в даній цивільний справі на справедливий і публічний розгляд їх справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо їх прав та обов'язків цивільного характеру, при наявності сталих сумнівів заявників щодо упередженого вирішення вказаним суддею даної справи, що не може забезпечити достатніх гарантій виключення будь-якого розумного сумніву у безсторонності суду без відведення судді Верніка В.М. від участі у вирішенні цивільного спору в цілому, спільна заява позивача та представника позивача про відвід головуючого судді підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, ст. 20, 23, 24 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву позивача та представника позивача задоволити.

Відвести суддю Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Верніка В.М. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, з участю третьої особи Служби у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини (справа №130/2283/16-ц, провадження №2/130/284/2017).

Справу направити для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому ч.3 ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вернік В.М.