ухвала

іменем україни

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою Виконавчого комітету Одеської міської ради на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 22 липня 2003 року вона купила у ОСОБА_5 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,2 кв. м.

На підставі дозволу Виконавчого комітету Одеської міської ради позивач замовила проект реконструкції квартири, який узгоджений з усіма необхідними технічними службами, отримала дозвіл сусідів на реконструкцію квартири. Реконструкція квартири виконана відповідно до проекту та за висновком будівельно-технічного дослідження відповідає технічним вимогам та придатна до експлуатації.

Позивач зверталася до Виконавчого комітету Одеської міської ради з приводу оформлення права власності на реконструйовану квартиру, однак їй було відмовлено в цьому, у зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на реконструйовану квартиру.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок загальною площею 159 кв. м, житловою площею 50,7 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 який складається з житлової кімнати, площею 14,7 кв. м, житлової кімнати, площею 18 кв. м, житлової кімнати, площею 18 кв. м, ванної, площею 4,8;4,0 кв. м, туалету площею - 1,0 кв. м, коридору, площею 4,6, 11,3, 13,5 кв. м, кладовки, площею 5,2 кв. м, гардеробної, площею 17,5 кв. м, кухні, площею 30,8 кв. м, гаражу, площею 15,6 кв. м.

Дане рішення є підставою для реєстрації Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок загальною площею 159, 0 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_3

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року апеляційну скаргу Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради відхилено, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2010 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Одеської міської ради на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно закрито.

У касаційній скарзі Виконавчий комітет Одеської міської ради просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Закриваючи апеляційне провадження у справі, суд виходив з того, що апеляційна скарга подана органом місцевого самоврядування після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що абз. 3 ч. 3 ст. 297 ЦПК України не підлягає застосуванню у разі перегляду заочного рішення є необґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення (ч. 3 ст. 297 у редакції Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI).

Як убачається із пояснювальної записки до проекту Закону України № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», метою вказаного закону було обмеження шляхів зловживання учасниками своїми процесуальними правами та забезпечення державою стабільності відносин, які виникають на підставі судових рішень.

Стабільність судового рішення як його правова характеристика є гарантією його правової дії, його правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень, зокрема, у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 жовтня 1999 року, у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, у справі «Праведна проти Росії» від 18 листопада 2004 року, у справі «Радчіков проти Росії» від 24 травня 2007 року, у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, у справі «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, у справі «Волосюк проти України» від 29 червня 2006 року виводить такий принцип права як «принцип правової визначеності», який вимагає, щоб «остаточне рішення суду не ставилося під питання». Це означає, що суд та інші органи державної влади після ухвалення остаточного рішення не мають права на звернення на перегляд рішення суду, що стосується також посадових осіб органів державної влади, які участі у справі не брали. Тобто повторний розгляд справи по суті саме за зверненням органів влади чи місцевого самоврядування, а також їх посадових осіб є порушенням принципу правової визначеності.

Апеляційне провадження - одна із стадій цивільного судочинства, яка перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень судів першої інстанції, що не набрали законної сили.

Оскільки на день подачі Виконавчим комітетом Одеської міської ради апеляційної скарги - 12 травня 2015 року - була чинною редакція ч. 3 ст. 297 ЦПК України, відповідно до якої встановлено преклюзивний річний строк на апеляційне оскарження судових рішень органом місцевого самоврядування незалежно від причин поважності пропуску такого строку, апеляційну скаргу подано після спливу 5 років, тому строк на апеляційне оскарження не може бути поновлений та апеляційне провадження відкрито помилково.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак