У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Ситнік О.М.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання іпотечного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_9, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 березня 2007 року її чоловіком ОСОБА_5 був укладений кредитний договір з ПАТ «Укрсоцбанк».

На забезпечення виконання зобов'язання 28 березня 2007 року між позивачем та банком був укладений договір іпотеки, відповідно до якого вона передала в іпотеку будинок АДРЕСА_1.

На час укладення договору в указаному будинку проживала їхня неповнолітня донька ОСОБА_4.

Указуючи на те, що при укладенні договору іпотеки не була отримана згода органу опіки та піклування, позивач просила визнати договір іпотеки недійсним, встановити факт проживання у вказаному будинку неповнолітньої дитини.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, задоволено.

Встановлено факт постійного проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її матір'ю ОСОБА_3 станом на 28 березня 2007 року за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним іпотечний договір, укладений між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений 28 березня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за реєстровим № 1503, відповідно до якого предметом іпотеки є житловий будинок, позначений на плані літ. «А», загальною площею 465,9 кв. м, житловою площею 154,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1008 га, призначена для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8, просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» 28 березня 2007 року укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 524/76719.

28 березня 2007 року на забезпечення зобов'язань ОСОБА_5 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 28 березня 2007 року № 524/76719 ОСОБА_3 уклала з ПАТ «Укрсоцбанк» договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за реєстровим № 1503, відповідно до якого предметом іпотеки стали житловий будинок, що позначений на плані літ. «А», загальною площею 465,9 кв. м, житловою площею 154 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок серії НОМЕР_3; земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1008 га, призначена для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Київською міською радою 13 листопада 2000 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів па право власності на землю за НОМЕР_4.

Відповідно до записів у будинковій книзі на час укладання вказаного правочину офіційно у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, були зареєстровані ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_6, що підтверджується також і відмітками у паспортах ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Відповідно до п. 1.6 договору іпотеки зазначено, що іпотекодавець гарантує, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, у тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Крім того, банк, перевіряючи твердження іпотекодавця, отримав від позивача та її чоловіка письмову заяву, в якій вони повідомили, що їхня неповнолітня дочка ОСОБА_4 забезпечена житлом в іншому місці за адресою: АДРЕСА_2.

Спірний іпотечний договір був визнаний у судовому порядку недійсним на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року.

26 грудня 2014 року після набрання вказанимрішеннямзаконної сили ОСОБА_3 продала за договорами купівлі-продажу житловий будинок та земельну ділянкуза адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_12, який, у свою чергу, 12травня 2015 року продав їх за договорами купівлі-продажу ОСОБА_7

Після чого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, при новому розгляді позов було залишено без розгляду.

За наслідками вказаного судового рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_12, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1008 га. Зазначене вбачається з копії ухвали Солом'янського районного суду м. Києва про відкриття провадження від 18 вересня 2015 року, копію якої додано до даної позовної заяви.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року, яке на даний час не набрало законної сили, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7 задоволено; у рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 28березня 2007 року № 524/76719, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5., у розмірі 14 000 600 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_7, шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на житловий будинок, позначений на плані літ. «А», загальною площею 465,9 кв. м, житловою площею 154 кв. м, по АДРЕСА_1, вартістю 10 775 000 грн, та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1008 га по АДРЕСА_1, вартістю 3 225 600 грн; стягнуто із ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3 654 грн.

На момент укладення іпотечного договору до матеріалів нотаріальної справи ОСОБА_3було надано реєстраційну книгу щодо реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1 двох осіб: ОСОБА_3 та її старшої доньки ОСОБА_6

Також установлено, що на момент укладення іпотечного договору ОСОБА_3 та ОСОБА_5 надали ПАТ «Укрсоцбанк» письмову заяву від 28 березня 2007 року, в якій зазначили про те, що їхнідіти: ОСОБА_4 та ОСОБА_6,проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Отже, з урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про те, що на момент укладання спірного договору іпотеки неповнолітня ОСОБА_4 не проживала у будинку, що є предметом іпотеки, є обґрунтованим.

Згідно зі статтями 177 СК України та 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

При укладенні договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким мають малолітні діти, обов'язково вимагається дозвіл органів опіки та піклування.

Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків.

Місцем проживання неповнолітньої малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Однак місце проживання за фактичним місцем проживання батьків не є безумовним, якщо судом буде встановлено інше постійне місце проживання дитини.

Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої, малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїм правом законного представника дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством та які застосовуються органами опіки та піклування.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-384цс15.

Вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло.

Власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органами опіки та піклування.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 06 квітня, 22 червня 2016 року у справах № 6-1024цс16 та № 6-589цс16.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скаргиперевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 334, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак