Єдиний унікальний номер 226/1362/16-ц Номер провадження 22-ц/775/189/2017
Єдиний унікальний номер 226/1362/16-ц Головуючий у 1 інстанції - Редько Ж.Є.
Номер провадження 22-ц/775/189/2017 Доповідач - Агєєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м.Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Краснощокової Н.С., Новікової Г.В.,

за участі секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 16 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 16 грудня 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений.

Не погоджуюсь із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що висновки суду спростовуються матеріалами справи, а саме, позивачем не надано оригіналів письмових документів про отримання ним (відповідачем) кредиту та переходу права вимоги за кредитним договором від 15 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 до позивачва.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засідання в режимі відео конференції з Шевченківським районним судом м.Київа з доводами апеляційної скарги не погодився, просив її відхилити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на користь позивача, яким доведено правомірність переходу до нього від ПАТ «ВТБ Банк» право вимоги.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з п.1. ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові ч.1 ст.513 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Судом встановлено, що 15 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R7B, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 151830грн. зі строком повернення кредитних коштів до 15 квітня 2018 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,49 % річних (а.с.4-8).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 13 липня 2016 року становила 272576 грн. 64 коп.

22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв (далі - договір) (а.с.13-15).

Згідно з п.3.1.3 договору, право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитору.

За вимогами п.5.2 договору сторони підписали акт приймання-передачі документації (додаток №2), який містить інформацію щодо кредитного договору, боржника, суму заборгованості.

Позивач на підтвердження зазначених обставин надав до позовної заяви фотокопію кредитного договору від 15 квітня 2013 року № R7B, фотокопію договору про відступлення права вимоги від 22 червня 2015, акт приймання-передачі документації, фотокопію паспортних даних відповідача (а.с.4-17), які прошиті, пронумеровані та скріплені підписом та печаткою директора ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ОСОБА_2

Крім того, на виконання ухвали суду першої інстанції від 14 вересня 2016 року надані копія заяв ОСОБА_1 про видачу/перерахування кредитних коштів та про надання кредиту (а.с.56, 57), які також завірені належним чином директором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України).

Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Як роз'яснено у п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо).

Як зазначено вище, в судовому засіданні встановлені фактичні обставини справи, а саме що 15.04.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №R7В, за яким відповідач отримав кредит на придбання транспортного засобу в сумі 151830грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,49 % на рік зі строком повернення кредитних коштів до 15.04.2018 року, що підтверджується належним чином завіреними копіями кредитного договору, меморіальних ордерів №30486 від 15.04.2013 року та №18345 від 15.04.2013 року про перерахування банком відповідачу кредитних коштів, та не заперечується відповідачем по справі.

Факт укладення кредитного договору №R7В від 15.04.2013 року також підтверджено у рішенні Димитровського міського суду від 01.06.2016 року, що набрало законної сили, у цивільній справі № 226/216/16-ц про відмову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у позові про звернення стягнення на предмет застави, що належить відповідачу ОСОБА_1, у зв'язку із втратою предмета застави.

Суд першої інстанції прийшов у цій частині до вірного висновку про наявність договірних відносин між відповідачем та ПАТ «ВТБ Банк».

Також колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено наявність договірних відносин між позивачем по даній справі та первісним кредитором ПАТ «ВТБ Банк». А саме - встановлено, що 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №220615нв. Відступлення права вимоги за договорами забезпечення, що засвідчені нотаріально, здійснюється шляхом укладення сторонами нотаріально засвідчених договорів про відступлення права вимоги за такими договорами в день отримання первісним кредитором грошових коштів у розмірі ціни договору в оплату за цим договором.

Ціна договору відповідно до п.4.1 складає 2231409,27грн. Дану грошову суму відповідно до платіжного доручення від 22.06.2015 року № НОМЕР_1 ФК «Довіра та Гарантія» перерахувало на рахунок ПАТ «ВТБ Банк», що свідчить про перехід права вимоги до позивача від первісного кредитеру ПАТ «ВТБ Банк».

Перелік кредитних договорів і договорів застави, інформація щодо боржників, розміру зобов'язань кожного з боржників із заначенням сум заборгованості відповідно до п.1.1.8 договору про відступлення права вимоги міститься у погодженій сторонами формі реєстру прав вимог.

Крім того, з матеріалів справи вбачається що 22.06.2015 року позивач надіслав відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги, про необхідність сплатити суму заборгованості, реквізити банківського рахунку, на що відповідачем було направлена відповідь і цей факт не заперечував представник позивача в судовому засіданні.

У свою чергу відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів, про відсутність кредитних відносин з первісним кредитором, та відсутність переходу права вимоги від ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за договором від 22.06.15р. між Банком та позивачем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав установленими, чи на невідповідність висновків суду обставинам справи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині стягнутих з відповідача на користь позивача сум апелянтом не оскаржується.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та є обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч.1 п. 1, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: