Єдиний унікальний номер №440/1760/15-ц
Провадження № 2-п/440/3/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Журибіда Б. М.

секретаря Гута О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Буську заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 08.07.2016 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Буського районного суду від 08.07.2016 року, посилаючись на те, що його неявка в судове засідання на вказане число мала місце з поважних причин, оскільки хворіла, також не з»ясовані обставини, що мають істотне значення для справи. Крім того, суд виніс дане рішення, задоволив позовні вимоги банку на суму 49748,25 грн., не врахувавши те що заявниця отримує мінімальну пенсію, іншого доходу не має. Просить скасувати дане рішення Буського районного суду та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

ОСОБА_1, належним чином повідомлена судом про день та час розгляду справи, в судове засідання не з»явилася, подала письмову заяву з проханням справу слуханням відкласти через хворобу та бажанням залучити до участі в справі адвоката.

Представник банку ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, подав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду, просить відмовити у задоволення такого.

У відповідності до ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши та розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Заочним рішенням Буського районного суду Львівської області від 08.07.2016 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким вирішено стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500953103 від 22.07.2014 року в сумі 49748 (сорок дев»ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 25 копійок та 1218,00 гривень судового збору за подання позовної заяви.

У поданій заяві про скасування даного рішення, ОСОБА_1 покликається на те що не прибула в судове засідання 08.07.2016 року з поважної причини, за станом здоровя, що підтверджується довідкою Буської ЦРЛ від 18.07.2016 року.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законом визначено, що суд може скасувати ухвалене ним заочне рішення лише за наявності одночасно двох підстав визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Справа про перегляд заочного рішення неодноразово відкладалась за заявами ОСОБА_1. Остання подала чотири заяви про відкладення справи у зв»язку з хворобою, однак судом не отримано жодних підтверджуючих документів хвороби останньої.

12.04.2017 року ОСОБА_1 подала заяву про відкладення справи у зв»язку з залученням до даної справи адвоката, однак суд вже відкладав судове засідання за таким проханням останньої.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 232 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Щодо практики Європейського суду з прав людини, у справі «Пономарьов проти України» суд наголосив, що «право на справедливий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judikata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що кожна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення».

Відтак, розглянувши заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду, суд приходить до висновку, що така заява є необґрунтованою, доводи наведені у ній в суді не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для скасування заочного рішення суду.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що дану заяву слід залишити без задоволення.

Відповідачу слід розяснити право, згідно ст. 231ч.4 ЦПК України, право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 231, 232 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 08.07.2016 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити учасникам судового процесу, що у відповідності до ч.4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Журибіда Б. М.