Ухвала

іменем україни

25 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Висоцької В.С., КафідовоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_5 звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просили встановити між ними та відповідачами порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, пропорційно до часток кожного у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі у жовтні 2009 року стали співвласниками Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, а іншими співвласниками вказаного будинку є ОСОБА_6, якій належить ј частину будинку, та ОСОБА_7, якому належить 3/10 частини будинку.

Разом з тим, з моменту набуття у власність частини житлового будинку позивачі набули право на користування земельною ділянкою відповідно до розміру своєї частки, проте у сторін постійно виникають конфлікти з приводу користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим ОСОБА_5 та ОСОБА_5 не мають змоги повною мірою користуватися двором, оскільки ОСОБА_6 завела собаку, яка загрожує їх безпеці та безпеці їх двох малолітніх дітей.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_5 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 01 жовтня 2009 року набули у власність Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належать, відповідно, 1/5 та 3/10 частини цього ж будинку.

Рішенням народного суду Ніжинського району від 14 березня 1979 року визначено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_8, ОСОБА_9 (Ѕ частина будинку) з одного боку і ОСОБА_10 (1/5 частина будинку) з другого боку.

Ухвалою Ніжинського міського народного суду від 04 квітня 1990 року про затвердження мирової угоди, встановлено порядок користування земельною ділянкою для співвласників будинку ОСОБА_11 (Ѕ частина будинку) та ОСОБА_7 (3/10 частини будинку).

Також встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 за договором дарування стали власниками Ѕ частини будинку, яка станом на 04 квітня 1990 року належала ОСОБА_11

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для встановлення порядку користування земельною ділянкою, оскільки такий порядок було встановлено рішенням та суду та мировою угодою, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 88 ЗК України, відповідно до якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

О.В.Кафідова