Провадження № 4-с/761/104/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькова О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа : ПАТ КБ «Глобус» про визнання неправомірними дій та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та виконавчих витрат,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та скасування постанови про стягнення виконавчого збору з боржника в розмірі - 484 384,31 грн. та постанови про стягнення виконавчих витрат в розмірі - 800,00грн., мотивуючи свої вимоги наступним. 02.12.2013р. Шевченківським районним судом міста Києва винесено рішення від у справі № 761/23940/13-ц за позовом ПАТ «КБ «ГЛОБУС» до поручителя ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі - 4 840 402, 06 грн., судовий збір в розмірі - 3 441,00грн. 14.05.2014року Апеляційним судом м. Києва залишено Рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 22-ц/796/5811/2014 без змін. 07.07.2014 року вих. № 2065 надійшла заява від Стягувача ПАТ «КБ «ГЛОБУС» про прийняття до виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва про відкриття виконавче провадження в забезпеченні виконання рішення суду накласти арешт на майно та кошти Боржника. 11.07.2014р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 43921565 з виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Києва по справі № 761/23940/13-ц від 18.06.2014р. 07.11.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві винесена постанова про арешт майна боржника та оголошена заборони на його відчуження на частки в статутному капіталі, що належить на праві власності Боржнику: ТОВ «ЕКОБУДКОМПЛЕКТ» () ; ТОВ «ТРАНМЕКО» (); ТОВ «ЕКОМОНТАЖСЕРВІС» (); ТОВ «УК ЕКОСОРБ» (); ТОВ ДК «НЬЮ КЕПІТЕЛ» (); ТОВ «Щорса РІТЕЙЛ ІНВЕСТМЕНТ» (); ТОВ «СІН-ПОЛ » (); Квартира яка розташована за адресою АДРЕСА_1. Належних доказів, щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження Боржнику в матеріалах виконавчого провадження відсутні, як і відсутні докази її отримання. В свою чергу ОСОБА_1 вживав заходи для виконання в добровільному порядку рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2013р. у справі № 761/23940/13-ц, 15.05.2015р. ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «КБ «ГЛОБУС» з пропозицією щодо розстрочення рішення суду та на підтвердження своїх намірів він через касу у приміщенні банка в рахунок погашення боргу кошти сплатив частково в розмірі - 100 000,00 грн. та сплатив судовий збір по вищевказаному рішенню в розмірі -3441.00грн. При розгляді заяви про розстрочення судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у складному фінансовому становищі, погіршилось фінансове становище, яке сталося від обставини, які від Боржника не залежали (інфляційні процеси, валютні коливання та в цілому нестабільна ситуація і економічна криза в країні), погіршенням стану здоров'я з грудня 2012 року та по теперішній час, що істотно ускладнювало його виконання. 17.09.2015р. у справі № 761/23940/13-ц Шевченківським районним судом м. Києва задоволено заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2013р. до 20 числа кожного місяця, починаючи з 20.06.2015р. по 20.06.2016р., а саме: з 20.06.15року до 20.12.2015року в сумі - 264000,00грн., з 20.01.2016р. до 20.06.2016року в сумі - 482 067,01грн. 25.08.2016 р. у зв'язку тим, що рішення суду ОСОБА_1 виконано добровільно шляхом безпосереднього перерахування коштів Стягувачу, заборгованість погашена в повному обсязі. ПАТ «КБ «ГЛОБУС» звернувся з заявою від 25.08.2016 вих. № 3217 до Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві про закінчення виконавчого провадження. 26.08.2016р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві було винесені постанови, про: закінчення виконавчого провадження від 26.08.2016 р. ВП № 43921565; стягнення з боржника виконавчого збору від 26.08.2016 р. ВП № 43921565 в розмірі - 484 384, 31 грн.; стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 25.08.2016 р. ВП № 43921565 в розмірі 800, 00 грн. Головним державним виконавцем було закінчено виконавче провадження та виділив в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій але при винесені постанов про стягнення виконавчого збору та витрат не було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. За таких обставин ОСОБА_1, дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 , щодо винесення Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.08.2016 р. по ВП № 43921565 в розмірі -484 384, 31 грн. та Постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 25.08.2016 р. ВП № 43921565 в розмірі - 800, 00 грн., вважає, протиправними, незаконними і необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню .

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала в повному обсязі скаргу просила її задовольнити та в обґрунтування своїх вимог надала пояснення , що відповідно до ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем не було застосовні заходи примусового виконання рішення суду . Боржник офіційно працював на посаді генерального директора в ТОВ «УК ЕКОСОРБ», має у власності майно, має офіційну пенсію та інші доходи також має частку у статутному капіталі на праві власності у товариствах і відповідно до ст. 149 ЦК України можливо було здійснити звернення стягнення на частку майна в товариствах яка належить боржнику та становить - 1 032 000,00грн.

Представники Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судовому засіданні надали належним чином завірену копію виконавчого провадження.

Представник ПАТ «КБ «Глобус» в судове засідання не з»явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги вважає встановленим наступне.

Шевченківським районним судом міста Києва винесено рішення від у справі № 761/23940/13-ц за позовом ПАТ «КБ «ГЛОБУС» до поручителя ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі - 4 840 402, 06 грн., судовий збір в розмірі - 3 441,00грн.

14.05.2014року Апеляційним судом м. Києва залишено Рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 22-ц/796/5811/2014 без змін.

07.07.2014 року вих. № 2065 надійшла заява від ПАТ «КБ «ГЛОБУС» про прийняття до виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва та відкриття виконавчого провадження на примусове виконання рішення суду та накладення арешту на майно та кошти боржника.

Як свідчать матеріали справи, 11.07.2014р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 43921565 з виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Києва по справі № 761/23940/13-ц від 18.06.2014р.

07.11.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві винесена постанова про арешт майна боржника та оголошена заборони на його відчуження на частки в статутному капіталі, що належить на праві власності Боржнику: ТОВ «ЕКОБУДКОМПЛЕКТ» () ; ТОВ «ТРАНМЕКО» (); ТОВ «ЕКОМОНТАЖСЕРВІС» (); ТОВ «УК ЕКОСОРБ» (); ТОВ ДК «НЬЮ КЕПІТЕЛ» (); ТОВ «Щорса РІТЕЙЛ ІНВЕСТМЕНТ» (); ТОВ «СІН-ПОЛ » (); Квартира яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Надані сторонами матеріали не містять доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 отримував постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

З іншого боку, як свідчать матеріали справи скаржник вживав заходи щодо виконання рішення суду.

Так 15.05.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «КБ «Глобус» з пропозицією щодо розстрочення виконання рішення суду та внесено на рахунок стягувача в рахунок погашення боргу суму у розмірі 100 000,00 грн.

В подальшому сторонами погоджено та підписано графік погашення заборгованості.

Також Шевченківським районним судом м. Києва 17.09.2015 р. було задоволено заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2013 р.

У зв»язку із виконанням рішення суду в повному обсязі 25.08.2016 р. стягував ПАТ 2КБ «Глобус» звернувся до відділу державної виконавчої служби з заявою про закінчення виконавчого провадження.

26.08.2016 р. державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 800,00 грн. та виконавчого збору у розмірі 484 384,312 грн.

Скаржник вважає таки дії протиправними, необґрунтованими, а постанови такими, що підлягають скасуванню, оскільки порушують права боржника та не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції. що діяв на момент вчинення оскаржуваних дій), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Абзац другий частини другої ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» статті 25 передбачає, що у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно положення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання рішення суду, а отже не мав можливості самостійно виконати рішення у строк встановлений державним виконавцем.

Як вбачається зі змісту ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»,підставою для стягнення виконавчого збору є здійснення державним виконавцем дій (заходів) з примусового виконання судового рішення.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»,у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку , встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника на стягується.

Заходи примусового виконання рішень, передбачені статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження»,і включають в себе: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6, роз'яснено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону «Про виконавче провадження» при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій

В свою чергу пункту 3.7. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за № 489/20802865/4158, (чинними на дату винесення постанови про стягнення виконавчого збору) передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 28 Закону.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону (п. 3.7.1. вказаної інструкції).

Закон надає право на винесення постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій за умови наявності одночасно двох підстав: 1) невиконання рішення суду у строк, установлений для добровільного його виконання, 2) фактичне виконання рішення суду органом ДВС в примусовому порядку з застосуванням заходів примусового впливу до боржника, передбачених статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 4 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Як свідчать матеріали справи, з часу винесення постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження головним державним виконавцем не здійснювалося жодних дій щодо виконання судового рішення із застосуванням заходів примусового виконання, а відповідно без примусового виконання рішення є не можливим стягнення виконавчого збору.

Також матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до пункту 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Сплив строку наданого для добровільного виконання рішення суду сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії , спрямовані на примусове виконання. (правова позиція ВСУ у справі № 6-785 від 06.07.2015р. ВГСУ у справі № 20/49 від 12 січня 2016р.).

Згідно до вимог ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги представника ОСОБА_1 є обґрунтованими в частині визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов, а тому в цій частині скарга підлягає задоволенню.

З іншого боку суд не знаходить підстав для задоволення скарги в частині визнання протиправними оскаржуваних постанов, оскільки представником ОСОБА_1 не доведено необхідності захисту прав скаржника таким чином поряд з визнанням дій державного виконавця неправомірними.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 386-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково..

Визнати протиправними дії державного виконавця Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.08.2016 р. ВП № 43921565 в розмірі 484 384,31грн. та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 25.08.2016 р. ВП № 43921565 в розмірі 800, 00 грн.

Скасувати постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 26.08.2016 р. ВП № 43921565 в розмірі 484 384, 31 грн.

Скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 25.08.2016 р. ВП № 43921565 в розмірі - 800, 00 грн.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: