16.02.2017 637/1363/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю: секретаря - Поступного С.І.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Великохутірська сільська рада Шевченківського району Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області в вищевказаною заявою .

У судовому засіданні представник заявника яка діє на підставі довіреності, вимоги заявника підтримала та просила їх задовольнити. В обґрунтування заяви зазначила, що 26 травня 2016 року померла мати заявника ОСОБА_3. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5.4023 га розташована на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області та належала їй згідно державного акту на право приватної власності на землю. За життя мати склала заповіт. На день смерті мати проживала разом з заявником, в її домоволодінні за адресою с.Великі Хутори Шевченківського району Хакрівської області, так як мала похилий вік та хворіла. Звернувшись до Шевченківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті матері їй було роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, у звязку з розбіжністю в документах приз віща та імя по батькові спадкодавця. Вирішити питання в адміністративному порядку неможливо.

В зв'язку з помилкою в написанні прізвища матері в державному акті на право приватної власності на землю та заповіті, вона не може оформити спадщину. Тому звернулася до суду та просить встановити факт, родинних відносин та встановлення належності правовстановлюючих документів.

Представник заінтересованої особи: Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в судове засідання не зявився надав письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення заяви ОСОБА_4 не заперечував.

Суд, вислухавши представника заявника, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посвідкою про народження (№ 1303651 виданої Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 1923 року) засвідчено той факт, що 16 лютого 1923 року народилася мати заявника ОСОБА_3, батьками відповідно вказані: ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про народження (серія ЯГ № 037869, виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 17 травня 1952 року) заявник по справі ОСОБА_7, народилась, 28 квітня 1952 року, в графі батько: запис про батька відсутня, в графі мати зазначена - ОСОБА_8.

Заявник, 18 жовтня 1970 року одружилася, та набула прізвища ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження (ІІ-АГ № 365191 виданого Великохутірською сільською радою Шевченківскього райоун Харківської області від 18 жовтня 1970 року).

З свідоцтва про смерть (серія 1-ВЛ №546875, виданого виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 27 травня 2016 року) вбачається, що 26 травня 2016 року померла ОСОБА_3, яка постійно мешкала в с.Великі Хутори Шевченківського району Харківської області по вул.Степовій, 6.

В довідці № 211, виданої Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 12 жовтня 2016 року зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 26 травня 2016 року, значилася зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно запису в погосподарській книзі даної сільської ради.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, підтвердили, що ОСОБА_2 (Фидотівна) є донькою ОСОБА_3, померлої 26 травня 2016 року. Також доповнили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_12 є одна й та сама особа, вказуючи на те, що мати заявника останні роки життя хворіла, потребувала постійного стороннього догляду та допомоги, а тому вона фактично постійно проживала із донькою близько трьох років у іі домоволодінні за адресою с.Великі Хутори Шевченківського району Харківської області по вул.40 річчя Перемоги, 46, до її смерті здійснювала за нею догляд, піклувалася про неї, здійснила її поховання. Також свідок ОСОБА_11 зазначила, що померла була членом колгоспу і як член колгоспу отримала сертифікат на право власності на землю, який потім поміняла на державний акт. Також свідки доповнили, що за життя мати заявника склала на неї заповіт.

З листа № 521/02-14 Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 10 листопада 2016 року вбачається, що видати на імя ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після матері ОСОБА_3, яка померла 26 травня 2016 року на земельну ділянку розміром 5.4023 га, не вбачається можливим, у звязку з розбіжністю прізвища спадкодавця в правовстановлюючих документах, заявнику для вирішення та встановлення даних фактів запропоновано звернутися до суду.

За життя мати ОСОБА_3 отримала державний акт на право приватної власності на землю (серія Р1 № 700104), зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 8 червня 2001 року за №102.

14 лютого 2000 року було складено заповіт від імені ОСОБА_12, де все своє майно після смерті заповідала своїй донці ОСОБА_2, який посвідчений Великохутірською сільською радою Харківської області.

Враховуючи надані до суду докази, відповідно до вищевказаних документів, також на підставі пояснень представника заявника , свідків, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_12.

Статтею 234 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1, п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також п.1 ч.1 ст.256 цього Кодексу, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Часиною 2 ст.256 ЦПК України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінівши надані до суду докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку , що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та спадкоємцем за заповітом після смерті матері, також враховує, що встановлення зазначених фактів, має для заявника юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства заявник може мати право власності на земельну ділянку, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити її вказаних прав.

З таких обставин, з умов виваженості, розумності і справедливості, суд вважає заяву ОСОБА_2 доведеною та такою що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 234, 256 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Великохутірська сільська рада Шевченківського району Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою ОСОБА_3, померлої 16 травня 2016 року.

Встановити факт того, що державний акт на право приватної власності на землю, серія Р1 № 700104, виданий на підставі рішення ХV сесії ХХІІІ скликання Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 17 травня 2001 року та зареєстрованого 8 червн я2001 року за № 102 на імя ОСОБА_12, дійсно належить ОСОБА_3, померлої 16 травня 2016 року.

Встановити факт того, що заповіт посвідчений Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 14 лютого 2000 року від імені ОСОБА_12, складений ОСОБА_3, померлої 16 травня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ