Провадження 2-п/127/27/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Фермерського господарства «Перлина Поділля-2011» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ :

23.11.2016 р. у справі ухвалено заочне рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Cтягнено з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №25/11KL, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_2 21 лютого 2011 року, в сумі 9 669 327 (Девять мільйонів шістсот шістдесят девять тисяч триста двадцять сім) грн. 19 коп., з яких :

заборгованість за основним боргом 3 400 000, 00 грн.;

заборгованість за процентами 2 163 633, 62 грн.;

заборгованість зі сплати пені 3 840 969, 91 грн.;

3 % від простроченої суми 259 723, 67 грн.;

штраф за неналежне виконання зобов»язання 5 000 грн.

Стягнення заборгованості провести зверненням стягнення на предмет іпотеки та застави:

-за договором іпотеки, укладеним 21 лютого 2011 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_2, який зареєстровано 21 лютого 2011 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 за реєстровим №133, а саме на

а) нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Вінницькі Хутори, вул. Немирівське шосе, б. №170, загальною площею 965,0 м2, реєстраційний номер 32429547;

б) земельну ділянку загальною площею 0,9792 га з цільовим призначенням для промислового використання, розташована за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, Вінницько-Хутірська сільська рада, вул. Немирівське шосе, №170, кадастровий номер :01:006:0115.

- за договором іпотеки, укладеним 26 травня 2011 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_4, а саме на квартиру АДРЕСА_1;

- за договором іпотеки, укладеним 17 жовтня 2012 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3, а саме на квартиру №206, що знаходиться в будинку №41 по вул. Келецька у м. Вінниця;

-за договором застави, укладеним 21 лютого 2011 року між ПАТ «Златобанк» та ФОП ОСОБА_2, а саме на :

а) автомобіль марки Mazda, моделі СХ 9, тип легковий універсал-В, шасі (кузов, рама) №JM3TB38A480142487, реєстраційний №АВ4999ВА, 2008 року випуску, колір чорний;

б) трактор колісний, марка YTO-Х1304, заводський №0804853, двигун №YMO824064, реєстраційний №10156АВ, 2008 року випуску;

-за договором застави, укладеним 27 липня 2011 року між ПАТ «Златобанк» та фермерським господарством «Перлина Поділля-2011» на транспортний засіб, а саме на комбайн зернозбиральний марки TUCANO 320, заводський №83200936, двигун №906/949-00-812461, реєстраційний №17503АВ, 2010 року випуску.

06.02.2017 р. представник відповідача ОСОБА_2 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення.

Заява мотивована тим, що згадане вище заочне рішення відповідачу не надходило, про його існування стало відомо нещодавно 02.02.2017 р. коли його повідомили, що він вже не є власником квартири № 206 за адресою : м. Вінниця вул. Келецька 41 оскільки вчора її продали

Копію заочного рішення ОСОБА_2 було отримано через канцелярію суду вперше 06.02.2017 р.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Нормами ЦПК України визначено, що обов'язковою умовою для ухвалення заочного рішення є повідомлення відповідача про час і місце судового засідання у встановленому ЦПК порядку і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини будуть судом визнані неповажними. Тобто, відповідач повинен бути належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, а суд повинен мати про це достовірні докази.

Доказом того, що відповідач не повідомлявся та не отримував повідомлення з суду про час та місце розгляду даної справи є той факт, що таке поштове повідомлення в матеріалах справи відсутнє. За таких обставин вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують у визначений ЦПК України спосіб, факт повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стосовно наявності у ОСОБА_2 доказів, що істотно впливають на вирішення спору його представник зазначає про те, що суд приймаючи рішення про задоволення позовних вимог не вірно застосував норми права, які регулюють спірні правовідносини.

Звертає увагу суду на те, що способи звернення стягнення на предмет іпотеки чітко визначені Законом України «Про іпотеку». Так згідно з п. 4 ст.39 ЗУ « Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, в т.ч. спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Спосіб звернення стягнення обраний судом у рішенні не відноситься до жодного з визначених цією статтею.

Законом України «Про іпотеку» передбачена можливість вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки як у судовий спосіб, так і шляхом позасудового врегулювання шляхом укладення договору. Так згідно зі ст.36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Зі змісту вищезгаданої статті слідує, що право іпотекодержателя набути у власність іпотечне майно у порядку, встановленому статтею 36 цього Закону може бути реалізовано виключно на підставі договору, шляхом позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд не в праві підміняти своїм рішенням договір, який має укладатись згідно з положеннями цієї статті.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав заяву про перегляд заочного рішення суду.

Представник позивача ОСОБА_1В, заперечила проти перегляду заочного рішення суду, тому що відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_6 належним чином був повідомлений про розгляд справи 23.11.2017 р. і в заяві не наведено обставини, визначені в ст. 232 ЦПК України, для скасування заочного рішення суду.

Інші особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про розгляд заяви, але до суду не з»явились, що відповідно до ч.1 ст. 231 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши представників відповідача ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення заяви про скасування заочного рішення суду без задоволення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох підстав : відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Про те, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи 23.11.2016 р. підтверджено матеріалами справи : поясненнями представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 (а.с. 63) про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача ОСОБА_2, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про виклик до суду ОСОБА_2 на 23.11.2016 р. о 15 год., яке він отримав 11.11.2016 р.

В заяві про скасування заочного рішення представник відповідача посилається на те, що суд приймаючи рішення про задоволення позовних вимог не вірно застосував норми матеріального права положення Закону України «Про іпотеку», які регулюють спірні правовідносини.

Але відповідно до ст. 232 ЦПК України така підстава для скасування заочного рішення суду не передбачена.

Натомість про докази в розумінні ст. 57 ЦПК України, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, в заяві про скасування заочного рішення не йдеться.

Відтак, суд не знайшов підстав, визначених ст. 232 ЦПК України, для скасування заочного рішення від 23.11.2016 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про скасування заочного рішення суду від 23.11.2016 р. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Фермерського господарства «Перлина Поділля-2011» про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя