Справа № 381/90/15-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/2600/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 25.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2017 року за заявою старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про заміну способу та порядку виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Садівниче товариство «Вишняки» про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Садівниче товариство «Вишняки» про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2017 року старший державний виконавець Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби звернувся до суду із заявою про заміну способу та порядку виконання рішення суду. Заяву мотивував тим, що згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року земельну ділянку № 18 пл. 0,1 га., кадастровий номер :02:005:0144, яка розташована на території Фастівського району Київської області у СТ «Вишняки» витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 та зобовязано її звільнити земельну ділянку. 24 червня 2016 року відкрито виконавче провадження та копію постанови направлено сторонам, яку боржником було отримано. 25 серпня 2016 року державним виконавцем направлено вимогу, якою зобовязано боржника виконати рішення суду та повідомити державного виконавця до 29 серпня 2016 року, крім того, ОСОБА_4 попереджено про накладення штрафу у випадку його невиконання. Встановлено, що на вказаній земельній ділянці знаходяться дачний будинок та огорожа, а ухвалою суду від 06 лютого 2017 року в рамках кримінального провадження накладено арешт на зазначену земельну ділянку, без участі боржника виконати рішення суду не має можливості. Просив змінити спосіб і порядок виконання рішення суду наступним чином: звільнити земельну ділянку шляхом знесення будівлі та огорожі.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2017 року в задоволенні заяви про заміну способу та порядку виконання рішення суду відмовлено.

Заявник ОСОБА_2 міськрайонний відділ державної виконавчої служби, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2017 року та постановити ухвалу, якою задовольнити заяву державного виконавця.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи заяву ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби про заміну способу та порядку виконання рішення суду без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не наведено винятковості обставин, які б не дозволяли державному виконавцю виконати рішення суду, та прийшов до висновку про відсутність обставин, встановлених ст. 373 ЦПК України, що утруднюють виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, оскільки вони відповідають матеріалам справи і узгоджуються із вимогами закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа СТ «Вишняки» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа СТ «Вишняки» про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яким позов ОСОБА_3 задоволено та витребувано земельну ділянку за № 18 площею 0,1 га., кадастровий номер :02:005:0144, яка розташована на території Фастівського району Київської області у СТ «Вишняки» з незаконного володіння ОСОБА_4 та зобовязано ОСОБА_4 звільнити вказану земельну ділянку.

Постановою старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24 червня 2016 року відкрито виконавче провадження у даній справі.

02 лютого 2017 року старшим державним виконавцем складено акт про те, що виходом за адресою Фастівський район, СТ «Вишняки», земельна ділянки № 18, рішення боржником не виконано, крім того, на даній земельній ділянці розташований дачний будинок та огорожа.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року в межах кримінального провадження № 0002030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, накладено арешт на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку № 18 пл. 0,0999 га., :02:005:0144, яка розташована на території Фастівського району Київської області у СТ «Вишняки», власником якої є ОСОБА_3 Згідно листа ОСОБА_2 відділення поліції від 20 березня 2017 року, у теперішній час триває досудове слідство, готується проект підозри.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у п. 10 розяснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обовязки субєктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен зясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Стаття 373 ЦПК не повязує суд зі згодою сторони на вжиття передбачених законом заходів.

Суди повинні враховувати, що неможливо змінити спосіб і порядок виконання судового рішення у немайнових справах, за якими боржник присуджується до вчинення певних дій, оскільки це призведе до зміни самого рішення суду, а згідно з ч. 2 ст. 218 ЦПК після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення.

Такі розяснення наведено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Суд першої інстанції при розгляді заяви про зміну способу та порядку виконання рішення та про розстрочку виконання рішення врахував вказані вимоги закону, взяв до уваги інтереси як стягувача, так і боржника, наявність обставин, які б давали підстави для зміни способу та порядку виконання рішення, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем двічі застосовано штрафні санкції до боржника та направлено подання до правоохоронних органів про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду не спростовують.

Колегія суддів враховує, що внаслідок ухвалення рішення Апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року зміни власника спірної земельної ділянки не відбулося, а накладення арешту на зазначену земельну ділянку у кримінальному провадженні унеможливлює розпорядження нею ОСОБА_3, в тому числі її відчуження іншій особі, проте це не ускладнює і не робить неможливим виконання рішення суду про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та зобовязання її звільнити земельну ділянку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, що передбачені ст. 311 ЦПК України, відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відхилити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_5