Справа №: 671/119/17
Номер провадження № 2-о/671/18/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Павлової А.С.

народних засідателів Ковальського В.С., Корецького С.В.

за участю секретаря Козак Г.А.

заявника ОСОБА_1

свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання громадянина безвісно відсутнім, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання її колишнього чоловіка ОСОБА_4 безвісно відсутнім. Заяву мотивувала тим, що вона з 02.10.2010 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 У них народилася дитина син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 06.08.2012 шлюб між нею та ОСОБА_4 було розірвано. Після його розірвання вони проживали окремо, дитина разом з нею та знаходиться на її утриманні. Участі у вихованні дитини батько не приймав, не цікавився її життям та здоровям, матеріально не допомагав. З його батьками та родичами жодних звязків вона не підтримує. Останнє місце постійного проживання колишнього чоловіка: Хмельницька область, Волочиський район, с. Яхнівці, вул. Миру, 8.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_4 виїхав на заробітки в с. Ярке Поле Кіровського району Автономної Республіки Крим. З того часу спілкування між ними припинилося, ніяких відомостей від нього не надходило. Ситуацію щодо його розшуку ускладнила і та обставина, що у 2014 році РФ було анексовано АРК. Численні її спроби звязатися з ним та встановити місце його перебування виявились безрезультатними.

Так як їх спільний син часто хворіє, він перебуває на обліку в сімейного лікаря Волочиської ЦРЛ, у звязку з чим виникла необхідність поїхати за кордон спільно з сином для його лікування та оздоровлення на період шкільних канікул, однак це не можливо, оскільки для виїзду неповнолітньої дитини за кордон України необхідно отримати дозвіл батька дитини.

Вищевказані обставини стали приводом для звернення заявника в суд з даною заявою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримала у повному обсязі, за обставин викладених у ній, просила визнати ОСОБА_4 безвісно відсутнім. Також вказала, що всі родичі ОСОБА_4 проживають в АРК та зв'язок із ними повністю припинено. Всі її намагання знайти колишнього чоловіка чи його родичів виявились невдалими.

Представник заінтересованої особи Волочиської міської обєднаної територіальної громади в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім не заперечив, у вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 19).

Вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 02.10.2010 по 06.08.2012 заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі (а.с. 8).

11.04.2011 у них народився син ОСОБА_6 (а.с. 7).

Статтею 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили суду, що ОСОБА_4 проживав із його колишньою дружиною ОСОБА_1 в с. Яхнівці, але виїхав у АРК ще в серпні-вересні 2011 року, коли їх сину було 4-5 місяців. Ніякої інформації про нього не мають, де він проживає не знають. На зв'язок ОСОБА_4 всі ці роки не виходив.

Згідно листа Волочиського реєстраційного відділу міської ради Волочиської міської обєднаної територіальної громади в Хмельницькій області № 23 від 31.01.2017, відомості щодо реєстрації/зняття місця проживання/перебування громадянина ОСОБА_4 на території обслуговування відсутні (а.с. 21).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Хмельницькій області, ОСОБА_4 на території Хмельницької області також не значиться (а.с.27).

Виходячи із змісту ст. 247 ЦПК України оголошення фізичної особи безвісно відсутньою залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки, а юридичний інтерес особи, яка звертається із відповідною заявою, має бути безумовним.

В даному випадку, визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім повязане із можливістю виїзду малолітнього ОСОБА_6 за кордон на лікування та оздоровлення, як часто хворіючої дитини (а.с. 9).

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім, оскільки за останнім місцем його проживання відсутні відомості щодо нього більше одного року.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 43 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 212- 215, 218, 246-249 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, останнє відоме місце перебування якого вул. Миру, 8, с. Яхнівці Волочиського району Хмельницької області, - безвісно відсутнім.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Народні засідателі: