АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/73/17 Доповідач - Парандюк Т.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк (правонаступник ПАТ Фольксбанк) на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2012 року ПАТ Фольксбанк (правонаступник ПАТ ВіЕс Банк) звернулося в суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами кредиту № КF 46509 від 15.01.2008 р. та № КF 52530 від 26.09.2008 р. в розмірі 70757,90 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 20.11.2012 р. Складає - 565567,8947 грн. та 3326,30 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру №120 загальною площею 88,5 м.кв., житловою площею 38,6 м.кв., що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, бульвар П.Куліша, буд.4 та належить відповідачам, шляхом продажу даної квартири ПАТ ВіЕс Банк від свого імені будь-якій особі покупцю, згідно договору купівлі - продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право ПАТ ВіЕс Банк щодо усіх повноважень продавця необхідних для здійснення такого продажу; та виселення відповідачів із вказаної квартири.

В обгрунтування своїх вимог посилалося на те, що 15.01.2008 року між ПАТ Фольксбанк (правонаступник ПАТ ВіЕс Банк) та ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір № КF46509 згідно якого позивач надав останньому грошові кошти в сумі 62000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 12.01.2018 року, а 26 вересня 2008 року між зазначеними особами було укладено Кредитний договір № КF52530, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 17500 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 12.01.2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитними договорами між позивачем та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір від 15.01.2008 р., та Іпотечний договір від 26.09.2008 р., згідно яких відповідачі (Іпотекодавці) надали в заставу позивачу (Іпотекодержателю) нерухоме майно, разом з усіма його приналежностями, а саме: трикімнатну квартиру №120 (сто двадцять), загальною площею 88,5 м.кв., житловою площею 38,6 м.кв., що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, бульвар П.Куліша, буд.4, яка належить відповідачам. Боржник ОСОБА_5 своїх договірних зобов'язань за кредитними договорами не виконує та порушив умови Кредитних договорів, щодо належного та своєчасного повернення коштів та відсотків за їх користування в порядку визначеному Кредитними договорами, а саме: заборгував Банку кошти у загальній сумі 70757,90 доларів США та 3326,30 гривень, з яких:

- за Кредитним договором № КF 46509 від 15.01.2008 року заборгованість складає 57051,97 доларів США та 3326,30 гривень, що складає 459342,70 грн., з яких: 52467,81 доларів США (гривневий еквівалент - 419375,21 грн. - заборгованість по кредиту: 3803,92 доларів США (гривневий еквівалент - 30404,73 грн.) - заборгованість по відсотках: 780,24 доларів США (гривневий еквівалент - 6236,46 грн.) - пеня: 3326,30 гривень - витрати за проведення претензійно - позовної роботи

- за Кредитним договором № КF 52530 від 26.09.2008 року заборгованість складає 13705,93 доларів США (гривневий еквівалент станом на 20.11.2012р. - 109551,50 грн.), з яких: 12605,92 доларів США (гривневий еквівалент - 100759,12 грн.) - заборгованість по кредиту; 910,17 доларів США (гривневий еквівалент - 7274,99 грн.) - заборгованість по відсотках; 189,84 доларів США (гривневий еквівалент - 1517,39 грн.) - пеня.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами кредиту № КF 46509 від 15.01.2008 року, № КF 52530 від 26.09.2008 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру №120 загальною площею 88,5 м.кв., житловою площею 38,6 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, бульвар П. Куліша, буд.4 та виселення - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ ВіЕс Банк просить рішення суду в частині відмови у зверненні стягнення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити в повному обсязі, виконання даного рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити на час дії Закону України від 03.06.2014 року Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ПАТ ВіЕс Банк не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, оскільки вручити повістки їм не можливо із-за їх відсутності по місцю проживання, що стверджується актами від 02.02.2017 р., складеного ДП Люкс-житло та судовими розпорядниками суду від 27.01.2017р. та 30.01.2017 р. Враховуючи вище наведенні обставини, колегія суддів вважає за можливий розгляд справи у відсутності сторін.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у позові ПАТ ВіЕс Банк, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, звернути стягнення на нерухоме житлове майно - квартиру №120 загальною площею 88,5 кв.м. за адресою бульвар П. Куліша, 4 в м. Тернополі, яка є предметом застави та виступає як забезпечення виконання зобов'язань за споживчим кредитом, наданим кредитною установою - резидентом України (ПАТ ВіЕс Банк) в іноземній валюті та яка використовується як місце постійного проживання відповідачів, які є майновими поручителями і за відсутності у них іншого нерухомого житлового майна, так як вказаним Законом заборонено звертати стягнення на належне відповідачам таке майно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що 15.01.2008 р. між ПАТ Фольксбанк та ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір № KF 46509 згідно якого позивач надав останньому грошові кошти в сумі 62000 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 12.01.2018 р. (пункт 1.1, 1.2., 1.3 Кредитного договору), під 12 % річних.

Позивачем умови Кредитного договору № KF 46509 від 15.01.2008р. виконано та надано ОСОБА_5 кредит в сумі 62000 доларів США, що підтверджується Заявою на видачу готівки №1439 5 від 15.01.2008 р.

26.09.2008 р. між ПАТ Фольксбанк та ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір № KF 52530, відповідно до умов якого позивач надав останньому грошові кошти в сумі 17500 доларів СІIIА з кінцевим строком погашення не пізніше 12.01.2018 р. (пункт 1.1, 1.2., 1.3 Кредитного договору), під 13,50 % річних.

Позивачем умови Кредитного договору № KF 52530 від 26.09.2008 р. виконано та надано кредит в сумі 17500 доларів США, що підтверджується Заявою на видачу готівки №1439 12 від 26.09.2008 р.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитними договорами № KF 46509 від 15.01.2008р. та № KF 52530 від 26.09.2008 р. між позивачем та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір від 15.01.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №475 та Іпотечний договір від 26.09.2008 р., посвідчений приватним, нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №7539, згідно яких відповідачі (Іпотекодавці) надали в заставу позивачу (Іпотекодержателю) нерухоме майно, разом з усіма його приналежностями, а саме: трикімнатну квартиру №120 (сто двадцять), загальною площею 88,5 м.кв., житловою площею 38,6 м.кв., що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, бульвар П. Куліша, буд.4, яка належить їм на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого і зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 14.03.1996 року за №12565, оцінивши вартість іпотечного майна відповідно 353500 грн. (п.7) та 427829,60 грн. (п.1.5) ( а.с.,18 зв, 35 зв.)

Згідно п.14 Іпотечного договору від 15.01.2008 р. та п.6.1 Іпотечного договору від 26.09.2008р., право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у Іпотекодержателя з наступних підстав: a) у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем - Боржником основного зобов'язання; б) у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків (умов) встановлених іпотечним договором.

Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобов'язувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів.

Відповідно до вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по кредитним договорам № KF 46509 від 15.01.2008 року № KF 52530 від 26.09.2008 року боржник ОСОБА_5 заборгував Банку кошти у загальній сумі 70757.90 доларів США та 3326,30 гривень, (розрахунок станом на 20.11.2012р.), з яких:

- за Кредитним договором № KF 46509 від 15.01.2008 року заборгованість складає 57051,97 доларів США та 3326,30 гривень, що складає 459342,70 грн., з яких: 52467,81 доларів США (гривневий еквівалент - 419375,21 грн. - заборгованість по кредиту; 3803,92 доларів США (гривневий еквівалент - 30404,73 заборгованість по відсотках; 780,24 доларів США (гривневий еквівалент - 6236,46 грн.) - пеня; 3326,30 гривень - витрати за проведення претензійно-позовної роботи.

- за Кредитним договором № КF 52530 від 26.09.2008 року заборгованість складає 13705,93 доларів США (гривневий еквівалент станом на 20.11.2012р. - 109551,50 грн.), з яких: 12605,92 доларів США (гривневий еквівалент - 100759,12 грн.) - заборгованість по кредиту; 910,17 доларів США (гривневий еквівалент - 7274,99 грн.) - заборгованість по відсотках; 189,84 доларів США (гривневий еквівалент - 1517,39 грн.) - пеня.

Згідно ст. 35 ЗУ Про іпотеку у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону.

Згідно п.15 Договору іпотеки від 15.01.2008 р. та п.6.3 Іпотечного договору від 26.09.2008р. відповідачам надіслано іпотечні повідомлення - вимоги за вих. №09-3/23510 від 17.07.2012 року, за вих. №09-3/23511 від 17.07.2012 року, за вих. №09-3/23515 від 17.07.2012 року, за вих. №09-3/23508 від 17.07.2012 року, за вих. №09-3/23509 від 17.07.2012 року, за вих. №09-3/23505 від 17.07.2012 року, за вих. №09-3/23513 від 17.07.2012 року, за вих. №09-3/23506 від 17.07.2012 року з вимогою виконати зобов'язання в повному обсязі та у разі ігнорування даних вимог попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки. Дані вимоги відповідачі отримали 08.10.2012 року, однак залишили їх без належного реагування.

Згідно із ч.1 ст.33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно Іпотечних договорів від 15.01.2008 р. та від 26.09.2008р., за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору.

Згідно п.18 Договору іпотеки від 15.01.2008 р. та п.6.6 Іпотечного договору від 26.09.2008р., реалізація предмету іпотеки може здійснюватись шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст.38 цього Закону, пріоритету та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття ціна, як форми грошового вираження вартості товару, послуг, тощо, аналізу норм ст. 38,39 ЗУ Про іпотеку, встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст. 38 вказаного Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Враховуючи те, що у судовому засіданні не можливо визначити початкову ціну спірного предмета іпотеки із-за неявки сторін і проведення оціночної вартості об'єкта, колегія суддів вважає за доцільне вказати початкову ціну предмета іпотеки, тобто трикімнатної квартири №120 по бул.П.Куліша,4 в м. Тернополі, загальною площею 88,5 кв.м, житловою -38,6 кв.м. у сумі 427829,60 грн., яку сторони обумовили при підписані договору іпотеки від 26.09.2008 року.(а.с.35 зв.).

З довідок (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) від 06.02.2013 року за №281 вбачається, що у квартирі №120 знаходиться за адресою: м. Тернопіль, бульвар П. Куліша, буд.4 проживають та зареєстровані - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Пункт 14 Постанови Пленуму верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі зазначає, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

Станом на 07.02.2017р. діє офіційний курс гривні до долара США, встановлений НБУ - 27.2627 грн. за 1 долар США.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ ВіЕсбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на квартиру 120 по бул.П.Куліша,4 в м. Тернополі в рахунок погашення заборгованості по кредитних договорах № КF 46509 від 15.01.2008 року, № КF 52530 від 26.09.2008 року слід задовольнити.

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.3 ст.533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штраф, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.546 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, виходячи зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю №15-93 від 19 лютого 1993 року, відповідно до вимог ст. 192 ЦК України - розрахунок пені має здійснюватись у грошові одиниці України - гривні.

Оскільки сума пені при пред'явленні позову була зазначена у доларах США, тому сума пені по договору № КF 46509 від 15.01.2008 р. становить 21270,98 грн., а по договору № КF 52530 від 26.09.2008 р. - 5175,04 грн.

В зв'язку з цим, у рахунок погашення заборгованості у розмірі 70757, 90 дол. США, що еквівалентно 1928860,35 грн. за кредитними договорами: № KF 46509 від 15/01/2008 року в сумі 57051,97 дол. США, що еквівалентно 1555236,70 грн., а саме: заборгованість по кредиту 52467,81 дол. США, що еквівалентно 1430272,50 грн., заборгованість по відсотках - 3803,92 дол. США, що еквівалентно 419375,21 грн., 21270,98 грн. пені та 3326,30 грн. витрат за проведення претензійно-позовної роботи та № KF 52530 від 26.09.2008 року в сумі 13705,93 дол. США, що еквівалентно 373623,65 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 12605,92 дол. США, що еквівалентно - 343673,38 грн., заборгованість по відсотках 910,17 дол. США, що еквівалентно 24811,23 грн. та 5175,04 грн. пені, слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру №120, загальною площею 88,5 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, що знаходиться по ОСОБА_7 Куліша, 4 в м. Тернополі та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого і зареєстрованого Тернопільським МБТІ 14.03.1996 року за № 12565, шляхом укладення договору купівлі-продажу за початковою ціною не нижчою за суму 427829,60 грн, визначеною сторонами при укладенні договору іпотеки від 26.09.2008 року.

Відповідно до положень Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті - протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. ОСОБА_9 набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання.(п.2 ч.1 ст.263 ЦКУ).

Мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не позбавляє кредитора права на звернення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати зазначене майно.

Пунктом 20 Договору іпотеки від 15.01.2008 р. та п.6.8 Іпотечного договору від 26.09.2008р. визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців (користувачів), зареєстрованих в установленому порядку за місцезнаходженням (адресою) нерухомого майна, що є предметом іпотеки по даному договору. Після прийняття Іпотекодержателем - позивачем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки всі мешканці (користувачі) зобов'язані на письмову вимогу Іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити предмет іпотеки протягом одного календарного місця з дня отримання такої вимоги. Згідно даних пунктів договорів іпотеки відповідачам надіслано повідомлення вимоги про звільнення предмету іпотеки за вих. №10-3/33806 від 09.10.2012 року, за вих. №10-3/33808 від 09.10.2012 року, за вих. №10-3/33810 від 09.10.2012 року, за вих.№10-3/33809 від 09.10.2012 року.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України Про іпотеку одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

За ст.40 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч.3 ст.109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.43 своєї постанови №5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин роз'яснив, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, при вирішенні позову про виселення мешканців із житлового будинку в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати те, що виселення мешканців житлового будинку, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку встановленому законом, зокрема при вирішенні цього питання слід чітко враховувати вимоги положень ст.40 Закону України Про іпотеку, ст.109 ЖК УРСР якими передбачено, що виселенню мешканців житлового будинку який є предметом іпотеки передує звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється лише за рішенням суду, оскільки сторони у справі не дійшли добровільної згоди щодо виселення відповідачів із будинку та щодо добровільної реалізації іпотечного майна.

Враховуючи те, що позивачем не дотримані вище згадані норми матеріального права, тому рішення суду в частині відмови щодо виселення відповідачів із спірної квартири є вірним. Крім того, в апеляційній скарзі ця обставина не оспорюється.

Відповідно до ст. 303 ЦПКУ - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення та застосування Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03.06.2014 року. В решті рішення суду залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316-319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк (правонаступник ПАТ ФОЛЬКСБАНК) - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ ВІЕс Банк задовольнити частково. У рахунок погашення заборгованості в розмірі 70757, 90 дол. США, що еквівалентно 1928860,35 грн. за кредитними договорами: № KF 46509 від 15/01/2008 року в сумі 57051,97 дол. США, що еквівалентно 1555236,70 грн., а саме: заборгованість по кредиту 52467,81 дол. США, що еквівалентно 1430272,50 грн., заборгованість по відсотках - 3803, 92 дол. США, що еквівалентно 419375,21 грн., 21270,98 грн. пені та 3326,30 грн. витрат за проведення претензійно-позовної роботи та № KF 52530 від 26.09.2008 року в сумі 13705,93 дол. США, що еквівалентно 373623,65 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 12605,92 дол. США, що еквівалентно - 343673,38 грн., заборгованість по відсотках 910,17 дол. США, що еквівалентно 24811,23 грн. та 5175,04 грн. пені, звернувши стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру №120, загальною площею 88,5 кв.м, житловою площею 38,6 кв.м, що знаходиться по бул.П.Куліша, 4 в м.Тернополі та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого і зареєстрованого Тернопільським МБТІ 14.03.1996 року за № 12565, шляхом укладення договору купівлі-продажу за початковою ціною не нижчою за суму 427829,60 грн, визначеною сторонами при укладенні договору іпотеки від 26.09.2008 року.

На підставі Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03.06.2014 року рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на час дії закону.

Щодо відмови у виселенні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із вказаної квартири рішення суду залишити без зміни.

Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ПАТ ВіЕс Банк (79000, вул. Грабовського, 11, м. Львів, кор./рахунок 0, МФО 325213, ) 3219 грн. судового збору: по 804,75 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10