УХВАЛА

іменем україни

14 лютого 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця, заінтересовані особи: Головний державний виконавець Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гресь Тетяна Олександрівна, Приватне акціонерне товариство «Фортуна-банк», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просить суд витребувати у Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві: матеріали виконавчого провадження №29915512, матеріали виконавчого провадження №29915719, матеріали виконавчого провадження №44453069, матеріали виконавчого провадження №44453135; скасувати арешт, накладений на все майно, що належить ОСОБА_2, скасувати заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2, накладені у виконавчому провадженні №29915512 постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2011; скасувати арешт, накладений на все майно, що належить ОСОБА_2, скасувати заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2, накладені у виконавчому провадженні №29915719 постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2011; зобов?язати головного державного виконавця Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гресь Тетяну Олександрівну: зняти арешт, накладений на все майно, що належить ОСОБА_2, зняти заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2, накладені у виконавчому провадженні №29915512 постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2011, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна; зняти арешт, накладений на все майно, що належить ОСОБА_2, зняти заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2, накладені у виконавчому провадженні №29915719 постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2011, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна; зняти розшук з майна ОСОБА_2, оголошений у виконавчому провадженні №29915512.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, містити відомості, перелічені в п.п. 3-5 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» (на даний час - ч. 7 ст. 82 даного Закону).

В разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Заявником заявлено дві різні за характером вимоги, а саме про скасування арешту та про зняття арешту. З тексту скарги вбачається, що заявник посилається на невиконання державним виконавцем положень ст.. 50 Закону України «Про державну виконавчу службу» №606-XIV, в частині необхідності зняття останнім накладеного в рамках виконавчого провадження арешту на майно. За своєю суттю поняття «скасування» арешту і звернення з такою вимогою до суду говорить про незгоду особи з фактичними діями по накладенню такого арешту на належне йому майно. В свою чергу «зняття» арешту, виходячи з положень чинного на момент виникнення правовідносин Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, є кінцевою дією державного виконавця в результаті закінчення виконавчого провадження.

Крім того, враховуючи, що «зняття» арешту здійснюється безпосередньо самим державним виконавцем щодо майна боржника, а особа яка вважає себе власником майна на яке накладено арешт може звернутись до суду з відповідним позовом надавши належні докази.

А тому, виходячи з матеріалів скарги, заявнику необхідно надати правове обґрунтування звернення до суду одночасно з двома вищевказаними вимогами.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Крім того, відсутнє будь-яке правове обґрунтування вимоги заявника в частині зобов?язання судом державного виконавця винесення постанови про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа, враховуючи, що зобов?язання вчинити певні дії, які відносять безпосередньо до повноважень самого державного виконавця суд не має права.

Також, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до положень ст.. 387 ЦПК України, що в разі обґрунтованості скарги суд може зобов?язати державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Однак, дана скарга не відповідає вказаним вимогам.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що зазначити докази слід саме на цій стадії - пред`явлення скарги, а вже їх представлення суду - можливе під час розгляду справи в разі відкриття провадження у справі.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця, заінтересовані особи: Головний державний виконавець Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гресь Тетяна Олександрівна, Приватне акціонерне товариство «Фортуна-банк» - залишити без руху.

Роз'яснити заявнику, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі скарги в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала в частині залишення скарги без руху оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк