Справа: 164/2289/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року. Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі - Матвійчук Н.В., Наумчук С.І.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

19 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. У даному будинку зареєстровані також її дочка - ОСОБА_2, колишній чоловік останньої - ОСОБА_3 та внук ОСОБА_5 Дочка з внуком тимчасово проживають в м. Києві, внучка - ОСОБА_6 на період навчання зареєстрована та проживає теж в м. Києві. Оскільки стосунки між дочкою позивача та відповідачем не склалися, шлюб між ними у 2009 році було розірвано, однак колишній зять лишився проживати в будинку позивача. Проживання разом з ОСОБА_3 є нестерпним, оскільки він зловживає спиртними напоями, постійно ображає ОСОБА_4 та членів її родини, висловлюється нецензурними словами, створює конфлікти, погрожує фізичною розправою та спаленням житла, з приводу чого позивач просила відповідача виселитись добровільно, однак він категорично відмовляється. Через постійні образи та конфлікти з ОСОБА_3, дочка позивача ОСОБА_2 разом з дітьми була змушена тимчасово переїхати в інше місто, а ОСОБА_4 неодноразово зверталася у Маневицький ВП ГУНП з цього приводу. Оскільки відповідач добровільно звільнити будинок не бажає, своїми діями створює перешкоди у користуванні житлом, позивач просила виселити ОСОБА_3 з житлового будинку по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнути на її користь судові витрати по справі.

В даному судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити із наведених у ньому підстав.

Відповідач позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 116 ЖК України виселення члена сім»ї наймача (власника) будинку та інших осіб, які проживають разом з ним, можливо в тому випадку, коли вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Частиною 1 ст. 156 цього ж Кодексу передбачено, що члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім»ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім»ї.

Підстави та порядок позбавлення членів сім'ї власника права користуватися жилими приміщеннями визначені у ст. 157 вищевказаного Кодексу, якою передбаченого, що членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до будівельного паспорта на забудову земельної ділянки та технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с. 14-19).

Витягом з погосподарської книги № 5 за 2016 рік та довідкою Куклинської сільської ради Маневицького району Волинської області № 1433 від 27 жовтня 2016 року підтверджується, що по особовому рахунку НОМЕР_1 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 (а.с. 7, 9)

Із довідки Куклинської сілької ради Маневицького району Волинської області № 1432 від 27 жовтня 2016 року вбачається, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, разом із позивачем зареєстровані та проживають - її дочка ОСОБА_2, внук - ОСОБА_7, зять - ОСОБА_3, який є відповідачем у даній справі (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано у 2009 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 ( а.с. 6).

Повідомлення Маневицького ВП ГУНП підтверджують наявність неодноразових звернень позивача з приводу неправомірних дій відповідача.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем та його представником доведено, що відповідач порушує правила співжиття та робить неможливим для інших проживання з ним в даному будинку, суд приходить висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 551 гривня 20 копійок судового збору, сплачених позивачем при поданні позову.

На підставі ст. ст. 116, 150, 156, 157 Житлового кодексу України, ст. ст. 383, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 із житлового будинку АДРЕСА_1, належного ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська