ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5029/16-ц
Провадження № 2/210/570/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Скотар Р.Є. ,
за участі секретарі Семко Н.А.,
за участі позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
третьої особи ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю ,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду 09.11.2016 року з вищезгаданим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 за життя належала на праві приватної власності бабі її чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті баби її чоловік, звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, була відкрита спадкова справа , але ЦК України 1963 року не передбачав спадкування онуками, а спадкоємців першої або другої черги у ОСОБА_5 не було. Вона, позивач, проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_5 в спірній квартирі з 27 грудня 1983 року та продовжує проживати у теперішній час; сплачує комунальні платежі ; має на руках оригінали правовстановлюючих документів на житлову квартиру, технічну характеристику тощо, що підтверджує факт добросовісного володіння нею вищезазначеною нерухомістю, тому звернулася до суду з цим позовом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ( ордер серія НОМЕР_1 від 30.11.2016 року) /а.а.28/ в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, пояснила, що ЦК України 1963 року не передбачав спадкування онуками, тому ОСОБА_4 не успадкував належне їй майно. У теперішній час ОСОБА_4 мешкає за іншою адресою, в спірній квартирі зареєстрована позивач ОСОБА_2, з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбу. Вважає, що обставини, які мають значення для вирішення справи - законність , добросовісність, відкритість та давність володіння підтверджують право позивача на визнання за нею права власності на спірну квартиру.
Представник відповідача - Територіальної громади в особі Криворізької міської ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за участі представника Виконкому Металургійної районної у місті ради в інтересах Криворізької міською ради на підставі рішення Криворізької міської ради №381 від 31.03.2016 року. Представник Виконкому Металургійної районної у місті ради в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Третя особа - ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти позову, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.
Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.
Вислухавши позивача , представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
За життя ОСОБА_5 заповіт на складався, що вбачається з спадкової справи№253/1995 заведеної після її смерті 21.07.1995 року; з заявою про прийняття спадщини 21.07.1995 року звернувся ОСОБА_4 (а.с.44). Інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.
Третя особа - ОСОБА_4 є онуком ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.29), довідкою про укладення шлюбу його матері (а.с.30), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України (а.с.52).
Дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (а.с.52) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30).
Згідно ст.529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Таким чином, оскільки на час смерті ОСОБА_5 була жива її дочка - ОСОБА_6 - онук спадкодавця ОСОБА_4 не міг успадкувати спірну квартиру.
За життя ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася (а.с.44).
Позивач ОСОБА_2, з якою ОСОБА_4 перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.07.1982 року (а.с.7,20) мешкає та зареєстрована в спірній квартирі з 27 грудня 1983 року, що підтверджується довідкою №4042 від 21.10.2016 року , виданою відділом реєстрації проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради (а.с.17). ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 17.06.1996 року (а.с.20).
З акту мешканців будинку АДРЕСА_1 від 18.11.2016 року, посвідченого ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» вбачається, що ОСОБА_2 з 1983 року мешкала однією сім'єю з ОСОБА_5, чоловіком ОСОБА_4 (а.с.35).
Допитана в якості свідка ОСОБА_7, сусідка позивача, пояснила, що мешкає в будинку АДРЕСА_1 з 1981 року. ОСОБА_2 мешкає з чоловіком та приблизно з 1984-1985 рр., з ними проживала до своєї смерті ОСОБА_5 - баба ОСОБА_4
Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 була прописана в спірній квартирі та мала право користування житловою площею за 12 років до смерті власника житла та володіє житлом після смерті власника протягом 23 років. Позивач зареєстрована в спірній квартирі, сплачує житлово-комунальні послуги, укладає договори на надання житлово-комунальних послуг від свого імені.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
При цьому, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто до 1 січня 2004 р.
Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК. Слід зазначити, що право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності.
Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Право власності за давністю володіння, перш за все, може виникнути на придатне для володіння майно, яке відноситься до будь-якої форми власності, крім того, яке вилучено з цивільного обороту.
Відкритість та безперервність володіння є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 відкрито володіла і користувалася майном - спірною квартирою з 1995 року - після смерті власника квартири ОСОБА_5, оскільки була там зареєстрована та фактично мешкала.
Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб він не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі.
Суд вважає доведеним добросовісність володіння, оскільки позивач була прописана в спірній квартирі та мала право користування житловою площею за 12 років до смерті власника житла та добросовісно і відкрито володіє житлом після смерті власника протягом 23 років.
Таким чином, встановлено, що володіння майном почалося з 1995 року, після смерті власника нерухомого майна - ОСОБА_5, тому на дані правовідносини поширюються правила ст.344 ЦК України.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 344 ЦК України, та прикінцеві та перехідні положення ЦК України, загальний строк безперервного, відкритого володіння позивачем чужим майном - спірною квартирою, складає повних 23 роки.
За даними КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №151611 від 05.12.2016 року станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_8 (а.с.48).
Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 01.03.2017 року відомості про перебування нерухомого майна в іпотеці, заборону відчуження щодо спірної квартири - відсутні (а.с.59,60).
Отже, об'єкт володіння - в квартира АДРЕСА_1 - є законним.
Спадкоємець ОСОБА_5 дочка ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, померла ІНФОРМАЦІЯ_2; онук ОСОБА_5 - ОСОБА_4, який звернувся в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, спадщину не прийняв, не зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , не заперечує, що позивач ОСОБА_2 постійно мешкає в спірній квартирі з 1983 року, відкрито та добросовісно нею володіє. За таких обставин спірна квартира може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця.
Зазначені обставини не спростовані на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, що дає підстави для визнання права власності позивача на спірну квартиру за набувальною давністю.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 16, 328, 344, п. 8 Перехідних положень ЦК України, ст.ст. 10, 57-61, 88, 208-209, 212-215,218, 222, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позов - ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1, яка складається з однієї кімнати житловою площею 17,5 кв. м, загальною площею 31,1 кв.м за набувальною давністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку - після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Р. Є. Скотар