АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/462/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1197/17Головуючий у 1-й інстанції Горулько О. М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

За участю секретаря Колодюк О.П.,

За участю: представника позивача - Коваленка Р.Й.,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.07.2007 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 червня 2016 року провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі праві правонаступника чи представника.

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду уточнену позовну заяву, вказавши відповідачем правонаступника померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_3, прохаючи стягнути з останньою на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2007 року у розмірі 2838 грн. 19 коп. та судові витрати.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2016 року відновлено провадження у справі.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 березня 2017 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 відмовлено у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, адже із наданого позивачем первинного розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_5 за кредитним договором без номера від 09.07.2007 року вбачається, що, починаючи з 24 жовтня 2012 року позичальник ОСОБА_4 перестала вноситися платежі в рахунок погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним, хоча до цього нею щомісячно такі платежі вносилися і була відсутня прострочена заборгованість за кредитом. З огляду на це, суд дійшов до висновку, що починаючи з листопада 2012 року, достовірно знаючи про несплату позичальником чергових щомісячних платежів, що є порушенням прав та інтересів кредитора, позивач міг дізнатися про причину порушення позичальником ОСОБА_4 умов кредитного договору і таким чином дізнатися про її смерть, а отже, - і про настання строку вимоги. Проте, позивачем даний позов подано до суду через три роки і майже сім місяців з дня відкриття спадщини, а вимогу до ОСОБА_3 пред`явлено майже через чотири роки від настання строку вимоги.

Із вказаним рішенням не погодився ПАТ КБ «ПриватБанк», в апеляційній скарзі, посилаючись на те, що вказівка суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з`ясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, прохає його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом достовірно встановлено лише в процесі розгляду справи, що позичальник ОСОБА_4 померла, а її єдиним правонаступником є ОСОБА_3 Вважає, що спадкоємець не виконала свого обов`язку щодо повідомлення кредитодавця про прийняття нею спадщини у тому числі й боргового зобов`язання за кредитним договором. Спадкоємець не повідомляв кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, а отже, кредитор не знав про відкриття спадщини, тому позивач має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Також вважає, помилковим висновок суду першої інстанції про те, що строк вимоги розпочався 24 жовтня 2012 року, оскільки ОСОБА_4 за життя була видана 10.01.2012 року картка з строком дії до останнього дня жовтня 2015 року, строк погашення кредиту визначено останнім днем місяця строку дії картки. Оскільки з позовом до ОСОБА_4 банк звернувся 16.05.2016 року й до правонаступника - 03.10.2016 року, тобто протягом одного року від настання строку вимоги, строк позовної давності не сплинув.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з`явились у судове засідання, перевіривши обставини справи, наданими сторонами доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

За змістом п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з нормою ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначено вище, згідно з нормою п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Судом першої інстанції встановлено, і підтверджується матеріалами справи, що 09.07.2007 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 03.08.2007 року ОСОБА_4 було видано картку № НОМЕР_1. У заяві строк дії картки вказаний - липень 2011 року.

По закінченні строку дії вищевказаної картки, 10.01.2012 року ОСОБА_4 було видано картку зі строком дії до останнього дня жовтня 2015 року, на підтвердження чого позивачем надано докази.

Відповідно до п.п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає картки, їх вид та строк дії визначений в Заяві і Пам`ятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, що вказана в розділі «Відмітки Банку» Заяви.

Згідно з п.п. 3.3 Умов, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Держателя стосовно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно до п.п. 6.1 Умов, клієнт зобов`язаний на протязі 10 днів по закінченні строку дії карти, повернути її для ліквідації.

Згідно з п.п. 6.5 Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, що передбачений Договором.

Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.3 Умов, строк дії Карти вказаний на лицьовій стороні Карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місця. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту Карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держатиля про закриття Картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором.

Апелянт зазначив, що строк дії картки ОСОБА_4 було продовжено банком до останнього дня жовтня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що вказана обставина не суперечить п. 3.1 Умов. Доказів протилежного ОСОБА_3 до суду надано не було. На підтвердження вказаної обставини представником позивача колегії суддів було надано докази про видачу 10.01.2012 року ОСОБА_4 картки № НОМЕР_2, терміном дії до жовтня 2015 року.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.07.2007 року станом на 22.10.2012 року вбачається, що операції за карткою ОСОБА_4 здійснювала й після липня 2011 року.

Згідно з правовою позицію, висвітленою в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, та у постанові по справі № 6-2104цс16, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг строку давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо початку перебігу строку позовної давності є хибним.

До того ж, судом також вірно встановлено, що позичальник ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33), правонаступником померлої є її дочка - ОСОБА_3 (зворот а.с. 47, а.с. 62).

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормою ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

З огляду на викладені норми, ОСОБА_3 прийняла у спадщину і зобов`язання ОСОБА_4 за кредитним договором.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за померлою матір`ю, тому саме до неї банком правомірно пред`явлені вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з вимог 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Матеріали справи не містять доказів того, що спадкоємець повідомляв банк як кредитора спадкодавця про прийняття спадщини, а тому, позивач має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, від настання строку вимоги.

З огляду на те, що вище колегією суддів було встановлено, що ОСОБА_4 за життя була видана 10.01.2012 року картка з строком дії до жовтня 2015 року, до суду позов про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 банком було подано 16.05.2016 року, а уточнений позов до правонаступника ОСОБА_3 - 03.10.2016 року, один рік з дня настання строку вимоги не минув, а отже, висновок суду першої інстанції щодо пропуску строку на звернення до суду є помилковим.

Отже, колегія суддів вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором б/н від 09.07.2007 року у розмірі 2838,19 грн., що відповідно до розрахунку, що міститься у матеріалах справи, на день відкриття спадщини за померлою ОСОБА_4 (22.10.2012 року), складається з: 2781,02 грн. - заборгованість за кредитом; 44,48 грн. - заборгованість за відсотками; 12,69 грн. - заборгованість з пені та комісії(а.с. 67-69).

У зв`язку із задоволенням уточнених позовних вимог у повному обсязі, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає до стягнення судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1378 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1515 грн. 80 коп., а усього 2893 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 березня 2017 - скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2007 року у розмірі 2838 грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2893 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

О.А. Лобов

З оригіналом згідно: Л.М. Хіль