Справа № 362/5743/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/1255/17 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 18 14.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоБерезовенко Р.В.,
суддівЛівінського С.В., Олійника В.І.,
при секретаріСпеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення коштів.

В обґрунтування позову вказував, що 01.11.2012 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір про надання банківських послуг.

29 липня 2016 року з його платіжної картки було знято грошові кошти на загальну суму 10 034,80 грн. Грошові кошти в розмірі 994,80 грн. йому було добровільно повернуто банком, а у повернені 9 040 грн. було відмовлено.

Вказував, що він особисто коштів з карткового рахунку за допомогою платіжною картки не знімав та їх нікому не перераховував, посилаючись на умови договору з банківською установою, щодо її обов'язку забезпечувати обслуговування карткового рахунку. Разом з тим зазначав, що до правоохоронних органів, у зв'язку із незаконним зняттям з його картки коштів він не звертався.

Просив стягнути із ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його користь 9 040 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору № від 1 листопада 2012 року між сторонами, був відкритий поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу (платіжної картки) у валюті - гривні.

За умовами договору, а саме, положеннями п.1.2 передбачено, що всі операції, які здійснені з використанням картки з застосуванням ПІН-коду, CVV2/CVC2 та/або реквізитів картки (зокрема номер картки, строк дії, тощо) або з застосуванням CIN-коду, безумовно визнаються клієнтом як такі, що ним здійснені свідомо, особисто підписані та спрямовані ним на вчинення правочину та розпорядження коштами на картковому рахунку.

Згідно з положеннями п.8.3 договору, саме власник картки несе відповідальність за всі операції, здійснені з її використанням.

При цьому, у відповідності до положень п.п.8.2 і 8.4 договору, банк не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою персональної картки або з використанням її реквізитів, а також за операції проведені за допомогою незахищених каналів зв'язку та за можливе розголошення інформації за картковим рахунком.

З виписки з рахунку позивача вбачається, що 29 липня 2016 року відбулося списання з його карткового рахунку через інтернет сайт торгівельного підприємства «LPN_V1» коштів в сумі 5000 грн. та 4040 грн.

Довідкою Українського процесінгового центру № 488/2-0412 від 16 грудня 2016 року підтверджується надсилання власникові кратки - позивачеві на його мобільний телефон відповідних кодів для здійснення фінансових операцій.

Крім того, надсилання на мобільний телефон позивача відповідних СМС повідомлень щодо проведення та здійснення фінансових операцій 29 липня 2016 року підтверджується роздруківкою СМС повідомлень з банку на номер 61.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказував, що позивачем недоведено порушення банківською установою умов договору щодо обслуговування платіжної картки заявника та здійснення операцій за його поточним рахунком з використанням належної йому платіжної картки поза його волею, а саме, щодо безпідставного списання з неї коштів, а тому, на думку суду позов є недоведеним та необгрунтованим.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

За змістом ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 40-1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.

Відповідно до п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів. У разі правомірності переказу еквайр має завершити переказ та відшкодувати отримувачу 0,1 відсотка суми платежу за кожний день такого призупинення, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, чинного на час виникнення спірних правовідносин, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з Умовами укладеного між Банком та Позивачем договору № (п.1.2) передбачено, що всі операції, здійснені з використанням картки з застосуванням ПІН-коду, CVV2/CVC2 та/або реквізитів картки (зокрема номер картки, строк дії, тощо) або з застосуванням CIN-коду, безумовно визнаються клієнтом як такі, що ним здійснені свідомо, особисто підписані та спрямовані ним на вчинення правочину та розпорядження коштами на картковому рахунку.

При цьому згідно з положеннями п.8.3 Договору, саме власник картки несе відповідальність за всі операції, здійснені з її використанням, випущених до карткового рахунку.

У відповідності до положень п.п.8.2 і 8.4 договору, Банк не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою персональної картки або з використанням її реквізитів, а також за операції проведені за допомогою незахищених каналів зв'язку та за можливе розголошення інформації за картковим рахунком.

Крім того, судом встановлено, що банком було здійснено перевірку обставин, викладених у заяві №56539 та встановлено, що спірні трансакції на суму 10 034, 80 грн. по ПК Позивача були здійснені 29.07.2016 р. в мережі Інтернет, через сайти торгівельних підприємств «EASYPAY_V», «LPN_V1», що обслуговуються в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та КБ «Приватбанк» відповідно.

Також було встановлено, що здійснення спірних операцій супроводжувалося вірним введенням захисного CW2 коду (три надруковані цифри на зворотній системі платіжної картки) та терміну дії картки, які були перевірені торговельними підприємствами з урахуванням правил міжнародної платіжної системи VISA International (далі - МПС). Перед проведенням спірних трансакцій карта була активована держателем (на мобільний телефон Позивача надсилалися смс - повідомлення з зазначенням числового паролю, введенням якого потрібно було підтвердити легітимність ПК, що реєструється на інтернет сайті для подальшого проведення операцій).

Довідкою Українського процесінгового центру № 488/2-0412 від 16 грудня 2016 року підтверджується надсилання власникові кратки - позивачеві на його мобільний телефон відповідних кодів для здійснення фінансових операцій.

Враховуючи, що банком порушень з боку торговельних підприємств не було виявлено у Банку були відсутні правові підстави для повернення коштів на рахунок ОСОБА_5. по спірним трансакціям на суму 5 000, 00 грн., 4 040 грн., про що була надана відповідь заявнику листом від 12.10.2016 р. (вих. №81-18-1-00/26/56539).

При цьому, оскільки сайт «EASYPAY_V», є сайтом звичайної електронної комерції, Банком було виявлено можливість оскарження спірної трансакції проведеної через вказаний сайт на суму 994,80 грн., згідно Правил Міжнародної платіжної системи, внаслідок чого зазначену суму було зараховано Банком еквайром на рахунок Банку та в подальшому, Банком і перераховано на рахунок Позивача. По двом іншим спірним трансакціям підстави для їх оскарження Банком згідно Правил МПС були відсутні.

Отже, за наявності обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв незаконному використанню ПІН-коду та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд пешої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність відсутності вини позивача у перерахуванні спірних грошових коштів.

Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, на користь даного висновку, на думку колегії суддів, свідчить, також, той факт, що позивач, підозрюючи факт несанкціонованого використання його платіжної картки не звернувся до правоохоронних органів з метою з»ясування всіх обставин безпідставного (на його думку) спитання коштів та можливого встановлення осіб, які його здійснили.

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права не заслуговують на увагу, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними у рішенні.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313, 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: В.І.Олійник

С.В.Лівінський