Справа № 127/3659/17
Провадження № 2/127/2329/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, суд -

встановив:

Ленінський районний центр зайнятості м. Вінниці робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 5829,39 грн. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 в період з 25.07.2013р. по 23.12.2013 р. та з 06.08.2014 р. по 23.12.2014 р. був зареєстрований в Ленінському районному центрі зайнятості м. Вінниці, як такий, що шукає роботу. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ОСОБА_1 за вказаний період призначено та виплачено допомогу по безробіттю, загальна сума якої складає 5829,39. грн. В подальшому, Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці було проведено розслідування достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Під час розслідування було виявлено, що ОСОБА_1 з 09.11.2013 р. призначено пільгову пенсію за списком № 2 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, всупереч приписам Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України ««Про загальнообовязкове державну соціальне страхування на випадок безробіття», відповідач не повідомив центр зайнятості про призначення йому пенсії, у звязку з чим на думку позивача ОСОБА_1 безпідставно отримував допомогу по безробіттю в розмірі 5829,39 грн. Враховуючи наведене, Ленінський районний центр зайнятості м. Вінниці просить стягнути з ОСОБА_1 кошти в сумі 5829,39 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила його задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав та повідомив, що перебувати на обліку в Ленінському районному центрі зайнятості м. Вінниці та отримувати відповідну допомогу по безробіттю мав законне право, а тому в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено,що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та даного Закону.

Згідно статті 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, мають право на допомогу по безробіттю.

Судом встановлено, що 25.07.2013 ОСОБА_1 звернуся до Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці з заявою про надання статусу безробітного, у звязку з чим в період з 25.07.2013 по 23.12.2013 перебував на обліку та отримував допомогу по безробіттю. В свою чергу, на підставі заяви від 06.08.2014 ОСОБА_1 було поновлено виплату допомоги по безробіттю у період з 06.08.2014 по 22.12.2014р.

Під час проведення заходів щодо верифікації інформації про осіб, які були зареєстровані в установах служби зайнятості як безробітні, до Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці з Управління пенсійного фонду України в місті Вінниці надійшов лист № 2102/06-33-2/02-3 від 25.10.2016 (а.с. 5). Згідно вказаного листа, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за списком № 2 з 09.11.2013р.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці було проведено звірку про факт отримання пенсії в період перебування зареєстрованим безробітним ОСОБА_1 За результатами перевірки, було складено Акт № 263 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 25.10.2016. Відповідно до вказаного Акту, ОСОБА_1 під час перебування на обліку в Ленінському районному центру зайнятості м. Вінниці не повідомив про факт призначення йому пенсії за віком (список №2) з 09.11.2013р., чим порушив ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В подальшому, директором Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці ОСОБА_2 було видано наказ № 146 від 25.10.2016р., згідно якого ОСОБА_1 необхідно повернути кошти в сумі 5829,39 грн.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо повернення вищезгаданих коштів, виходячи з наступного.

На підставі постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2014р. по справі № 127/18705/14-а, яка набрала законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014р., ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 09.11.2013 року.

З викладеного вбачається, що фактично ОСОБА_1 набув права на отримання пенсії з моменту набрання законної сили постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2014р.

Як встановлено в судовому засіданні, отримавши вказану постанову- 19.12.2014р., ОСОБА_1 на наступний робочий день 22.12.2014р. звернувся до Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці з метою зняття з обліку, у звязку з чим виплата допомоги по безробіттю Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці була припинена.

Статтею 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю є призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 даного Закону, на застрахованих осіб, зареєстрованих в установленому порядку як безробітні, покладено обовязок своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Поряд з цим, частина 3 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягуються з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

До обставин, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю та надання соціальних послуг відносять працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльності, повязаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами, отримання пенсії тощо.

З викладеного вбачається, що обставина, яка вплинула на умови виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю є отримання пенсії, однак право на виплату даної пенсії у ОСОБА_1 виникло з моменту набрання законної сили постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2014р., а саме на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014р., яку відповідач отримав 19.12.2014року, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 правомірно отримував допомогу по безробіттю.

Таким чином, оскільки судом не встановлено факту умисного невиконання відповідачем своїх обовязків та зловживання ними, що у відповідності до ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст. ст. 22, 31, 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ст.ст. 43, 44 Закону України «Про зайнятість населення», керуючись ст. ст.3, 6, 11, 60,61, 88,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

вирішив:

В задоволенні позову Ленінському районному центру зайнятості м. Вінниці робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: