Справа № 456/4009/16-ц
Провадження № 2/456/31/2017
РІШЕННЯ

іменем України

24 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом Дрогобицького державного педагогічного університету імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 6 869,78 грн. за договором про надання освітніх послуг та судових витрат.

В обґрунтування вимог покликався на те, що 16 серпня 2010 року між Дрогобицьким державним педагогічним університетом імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг. За Договором Університет зобов'язувався надати освітні послуги ОСОБА_3 за рахунок коштів відповідача на рівні державних стандартів освіти за денною формою навчання з метою отримання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр, а відповідач взяв на себе зобов'язання оплачувати надані освітні послуги. Відповідно до виписки з наказу ректора Університету від 25 серпня 2010 року № 293-С. ОСОБА_3 зараховано до числа студентів Університету по спеціальності «6.010102 Початкова освіта».

Згідно з доповідною запискою декана факультету початкової освіти ОСОБА_4 від 03.01.2014 року та відповідно до ч.1 ст.45 діючого на той час ЗУ «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року № 2984-ІІІ наказом ректора Університету від 09 січня 2014 року № 2-С ОСОБА_3 була відрахована з числа студентів Університету по спеціальності «6.010102 Початкова освіта» за невиконання навчального плану.

На момент відрахування останньої з числа студентів Університету існувала заборгованість по оплаті за навчання, що свідчить про неналежне виконання відповідачем взятого на себе зобов'язання по оплаті за надані освітні послуги.

Згідно п.3.1. Договору, Замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за освітні послуги в розмірах та у строки, що встановлені цим Договором. За умовами договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 5.1.).

Свої зобов'язання за Договором позивач виконував належним чином, зокрема надавав студенту освітні послуги на рівні державних стандартів освіти та користування навчальним комплексом Університету. Натомість відповідач взяте на зобов'язання по оплаті наданих освітніх послуг належним чином не виконав.

Станом на момент подачі позовної заяви заборгованість відповідача відповідно до Договору становить 6869,78 грн., з яких 6576,31 грн. заборгованість по оплаті наданих освітніх послуг з урахуванням індексу інфляції та 293,47 грн. - проценти річних від простроченої суми.

Просив стягнути з відповідача цю суму в судовому порядку та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відповідно до укладеного між сторонами договору (п.4.4) плата замовником за навчання вноситься на 2-4 курсах до 01 вересня поточного року, але не пізніше першого числа місяця, що слідує за розрахунковим періодом. Оскільки відповідач не здійснив оплату за навчання за 1-ий семестр 4-го курсу, яку згідно цього пункту договору повинен був здійснити не пізніше 01.10.2013р., з цієї дати у позивача й виникло право звернутись до суду за захистом порушеного права. Оскільки з 01.10.2013р. збігло понад три роки, що є загальним строком позовної давності, який встановлений ст.257 ЦК України, в позові просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до умов договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг від 16.08.2010р., укладеного між Дрогобицьким державним педагогічним університетом імені ОСОБА_1 в особі ректора проф.. ОСОБА_7 та ОСОБА_2, Університет зобов'язувався надати освітні послуги ОСОБА_3 за рахунок коштів відповідача на рівні державних стандартів освіти за денною формою навчання з метою отримання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр, а відповідач взяв на себе зобов'язання оплачувати надані освітні послуги.

Згідно з випискою з наказу ректора Університету від 25 серпня 2010 року № 293-С, ОСОБА_3 зараховано до числа студентів Університету по спеціальності «6.010102 Початкова освіта».

Розділ 4 договору регулює питання плати за надання освітньої послуги та порядок розрахунків. Розмір плати встановлюється за весь строк надання освітньої послуги і не може змінюватись (п.4.1), загальна вартість освітньої послуги становить 26 400 грн. (п.4.2); вартість надання освітньої послуги за навчальний рік 6600 грн. (п.4.3); замовник вносить оплату готівкою, але не пізніше першого числа місяця, що слідує за розрахунковим періодом, зокрема: за навчання на 2-4 курсах за перший семестр до 1 вересня, а в окремих випадках у терміни, узгоджені між сторонами (п.4.4); у випадку відрахування студента з університету, незалежно від причин відрахування, кошти, сплачені за поточний семестр начального року, не повертаються. Кошти оплачені за семестри, які наступають після семестру, в якому студент був відрахований, підлягають поверненню. (п.4.5). Згідно з п.5.2 Договору у випадку ненадходження оплати за навчання протягом 30 днів від встановленого у договорі терміну, Університет має право розірвати договір і відрахувати студента з університету.

Згідно з випискою з наказу №293-с по Дрогобицькому державному педагогічному університеті ім. Івана Франка від 25.08.2010р., ОСОБА_3 зараховано студентом 1-го курсу даного начального закладу.

У доповідній записці від 03.01.2014р. декан факультету початкової освіти доц. ОСОБА_4 пропонував студентку 4-го курсу ОСОБА_3 відрахувати з числа студентів за невиконання вимог начального плану та графіку навчального процесу у 7-му семестрі 2013-2014 р.р.

Згідно з протоколом №14 від 03.01.2014р. засідання ради студентського самоврядування Дрогобицького державного педагогічного університету надано згоду на виключення ОСОБА_3 з числа студентів університету за незадовільне складання іспитів та незявлення на екзамени.

Відповідно до витягу з наказу №2-с від 09.01.2014р. ОСОБА_3 відраховано з числа студентів Дрогобицького державного педагогічного університету за невиконання навчального плану.

Згідно з довідкою №137 від 27.12.2016р., що видана бухгалтерською службою Дрогобицького державного педагогічного університету, станом на 27.12.2016р. у студентки ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була відрахована наказом від 09.01.2014р. №2-с існує заборгованість в розмірі 3300,00 грн.

Відповідно до положення про переведення, відрахування та поновлення студентів, затвердженого наказом ректора Дрогобицького державного педагогічного університету від 09.12.2013р., студент може бути відрахований за невиконання начального плану; відрахування потребує погодження з Радою студентського самоврядування університету.

Позивачем подано розрахунок ціни позову, де наведено розрахунок втрат від інфляції та процентів за користування коштами, який перевірено судом.

Згідно наданих журналів обліку роботи академгрупи ПОА-42 на 7 семестр 2013-2014р. навчального року ОСОБА_3 в з 02.09.2013р. по 02.01.2014р. не відвідала жодного заняття.

Отже, встановлено, що ОСОБА_3 навчалась в Дрогобицькому державному педагогічному університеті на підставі договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг від 16 серпня 2010 року. Згідно умов договору її батько ОСОБА_2 відповідач по справі зобовязаний був оплатити за навчання дочки за перший семестр 4 курсу 3300 грн. до 01.09.2014р. (п.4.4 договору). За п.5.2 договору в Університету, у випадку ненадходження протягом 30 днів від встановленого у договорі терміну (01.09.2014р.), тобто до 02.10.2014р., у позивача виникло право розірвати договір і відрахувати студента.

Згідно витягу з наказу №2-с від 09.01.2014р. ОСОБА_3 відраховано з числа студентів Дрогобицького державного педагогічного університету за невиконання навчального плану.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Згідно із ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки ОСОБА_2 був зобовязаний за договором від 16.08.2010р. оплатити 3300,00 грн. за навчання ОСОБА_3 за перший семестр четвертого курсу до 01.09.2013р., фактів визначення сторонами іншого терміну для внесення цих коштів суду позивачем не надано та судом не встановлено, є всі підстави вважати, що право позивача на отримання оплати було порушене з 02.09.2013р., тому саме з цієї дати у позивача виникло право на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Однак, позивач подав цей позов лише 28.12.2016р. - згідно відбитки штемпеля на конверті, тобто після спливу трирічного строку з часу виникнення у нього такого права.

Представником відповідача заявлено про сплив такого строку та подано письмову заяву про застосування строків позовної давності.

Отже, суд вважає, що відповідно до вимог ст.267 ЦК України підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.257,901,903 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

відмовити у задоволені позову Дрогобицького державного педагогічного університету імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_8