Справа № 152/189/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.

при секретарі Годованюк І.Л.

з участю

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої

особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, з участю заінтересованої особи Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницькій області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_4

У обґрунтування заяви зазначив, що його мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2.

10 лютого 1994 року ОСОБА_4 померла.

Труп матері на судово-медичне освідчення не возили через несприятливі погодні умови та скрутне матеріальне становище.

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського РВ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області з заявою про поновлення актового запису про смерть матері, але йому було відмовлено через відсутність лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4

Встановлення факту смерті ОСОБА_4 заявнику необхідно для оформлення спадщини.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що і в заяві.

Представник заінтересованої особи Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області - сільський голова ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував посилаючись на те, що дійсно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. 10 лютого 1994 року ОСОБА_4 померла і захоронена на сільському кладовищі.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника заінтересованої особи - Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пленум ВСУ у п.1 постанови №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розяснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У пункті 13 постанови Пленуму ВС №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначив, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті, яка сталася 10 лютого 1994 року була зареєстрована і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Захоронена на сільському кладовищі.

На підтвердження обґрунтованості заяви ОСОБА_1 посилався на показання свідків. З цього приводу суд допитав свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які кожен окремо суду пояснили, що були добре знайомі з сім'єю заявника і їм відомо, що його мати ОСОБА_4 померла 10 лютого 1994 року у своєму будинку в с. Перепільчинці Шаргородського району і захоронена на сільському кладовищі.

Суд визнає достовірність свідчень ОСОБА_5, ОСОБА_6, з урахуванням того, що їх покази відповідають і не суперечать іншим доказам, дослідженим і перевіреним судом.

Згідно довідок Перепільчинецької сільської ради № № 91, 92 від 19.01.2017 року ОСОБА_4, постійно проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 10.02.1994 року, захоронена на кладовищі в селі Перепільчинці (а.с.7,8).

Шаргородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відмовив у реєстрації смерті ОСОБА_4 через відсутність лікарського свідоцтва про смерть (а.с.11).

Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника ОСОБА_1, від його встановлення залежить реалізація його права на отримання спадщини після смерті ОСОБА_4 як спадкоємця по закону і іншого порядку його встановлення не має.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Керуючись ст.ст.10,60,213-215 ЦПК України, на підставі ст. 234, ст. 256 ч.1 п.8 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, українки, громадянки України, яка наступила 10 лютого 1994 року в с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.О. Соколовська