ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1686/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Кубіва С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

В СТ А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, разом фактично не проживають. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Також позивач звернулась до суду з позовною вимогою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча повинен як батько надавати допомогу своїй доньці та просила суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно на утримання дитини.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення аліментів в розмірі 1 500 гривень.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2015 року, про що зроблено актовий запис № 255 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 7)

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

З пояснень сторін вбачається, що позивач та відповідач з грудня 2016 року не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства, проживають окремо, примирення між сторонами не відбулось. Зберегти сім`ю з відповідачем позивач не бажає, подальше сімейне життя не є можливим, оскільки шлюб існує формально, а тому вона свідомо прийняла рішення про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3 та 4 статті 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що спору про поділ майна на даний час не існує.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами неможливе, розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. Сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сім`ї. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, існує формально і зберегти її неможливо, тому шлюб може бути розірваний.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180, 181, 183, 184, 191 ч. 1 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРИШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 20.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 255 - розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 12.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА