РІШЕННЯ

іменем України

21 квітня 2017 рокуСправа №451/1275/16-ц
Провадження № 2/451/38/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Крикавської М.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі су ду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до Нововитківської сільської ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року до суду звернулася позивач із заявою, відповідно до вимог якої, просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову вказує, що після смерті її батька ОСОБА_5, що мала місце у вересні 2015 року, відкрилася спадщина. Зазначає, що є єдиним спадкоємцем померлого за законом, однак пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з тих причин, що лише через рік їй стало відомо, що батькові належала земельна ділянка/пай, яка знаходиться на території Нововитківської сільської ради Радехівського району Львівської області.

В ході розгляду справи, що в повній мірі узгоджується із нормами ст.ст.27,31 ЦПК України, позивач до початку розгляду справи по суті, змінивши підставу та предмет позову, уточнила вимоги (а.с.51).

Таким чином, позивачем на розгляд суду винесено питання, відповідно яких ОСОБА_2 просить встановити факт, що вона проживала спільно із ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи уточнені вимоги, ОСОБА_2 робить посилання на обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5.

Зазначає, що дані родині відносини стверджуються її свідоцтвом про народження.

Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 1,6290 га відповідно і, яка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і, яка розташована на території Нововитківської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Окрім цього, зазначає, що на час відкриття спадщини після смерті батька, вона проживала разом із спадкодавцем по АДРЕСА_1.

Прийнявши спадщину після смерті свого батька, внаслідок проживання на момент його смерті разом із ним та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як на момент смерті хоча і фактично проживала, проте не була зареєстрована разом із спадкодавцем в одному будинку на час відкриття спадщини, а від так пропустила строк для прийняття спадщини.

Із посиланням на норми матеріального та процесуального права, зазначає, що за захистом своїх прав вимушена звертатися до суду.

У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги, із врахуванням їх уточнень підтримали у повній мірі та останній надав пояснення аналогічні, викладеним у заявах (а.с.2, 51). Крім цього зазначив, що з метою реалізації спадкових прав після смерті батька ОСОБА_5, позивачці необхідно встановити юридичний факт її спільного проживання із спадкодавцем. Позов просить задоволити.

Представник відповідача - Нововитківської сільської ради Радехівського району, надавши до суду лист, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.14).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відповідачі у справі, надавши до суду заяви із визнанням вимог, клопотали про розгляд справи за їх відсутності (а.с.58-59).

Вислухавши пояснення представника позивача та покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У контексті вимог статті 256 ЦПК України та рекомендацій, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд справи №451/1275/16-ц про встановлення факту, що має юридичне значення проведено у позовному провадження.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Так, судом встановлено, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с.5), належала, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, земельна ділянка загальною площею 1,6290 га (а.с.7) та, яку ОСОБА_2 - позивач у справі має намір успадкувати (а.с.2, 51).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с.5) - батько ОСОБА_2 (а.с.6).

Крім цього, ту обставину, що ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_5 фактично проживала із спадкодавцем без реєстрації, у судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не довіряти показам яких у суду підстав не має.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймається до уваги, що в силу вимог ч.2 ст.31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Положеннями ст. 174 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В силу вимог ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За таких обставин, на переконання суду, визнання позову відповідачами є їхнім процесуальним правом, передбаченим у статтях 31 та 174 ЦПК України. І таким правом щодо предмета спору відповідачі розпоряджаються на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідачі, підписавши заяву про визнання позову (а.с.14, 58-59), не обмежені у повноваженнях на вчинення зазначеної процесуальної дії.

Судом також встановлено, що визнання відповідачами позову, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовження судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту про встановлення спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд не присуджує стягнути з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати стороною, на користь якої ухвалено рішення, оскільки представником позивача надано клопотання, що його довірителька просить не стягувати із відповідачів понесені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,174,209-212,215,256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 проживала спільно із ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.