Справа № 648/3603/16-ц
Провадження № 2/648/33/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

секретаря - Когут Є.А.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк»), звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 мотивуючи тим, що 14 березня 2008 року сторони уклали кредитний договір №Ф080252К, за умовами якого, банк видав відповідачу кредит в сумі 30 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 13 березня 2028 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 14 березня 2008 року сторони уклали договір іпотеки № 02-23-Ф080252К-442, за умовами якого, відповідач надав в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 області. Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання, щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, вимога позивача, про усунення порушення допущено відповідачем при виконання договору, не виконана, позивач просив з підстав, передбачених ст.ст.590, 611 ЦК України, ст.ст.33, 35, 41 Закону України «Про іпотеку», в рахунок погашення заборгованості, яка виникла станом на 18 листопада 2015 року, за кредитним договором в розмірі 68 941,77 доларів США, що еквівалентно 1 638 820 грн. 07 коп. та складається із заборгованості по кредиту 28 999, 97 дол. США (689 360 грн. 55 коп.), заборгованості по процентам 25 783, 66 дол. США (612 905 грн. 36 коп.)., пені за несвоєчасне повернення кредиту 4 830,23 дол. США (114 819 грн. 81 коп.), пені за несвоєчасне повернення процентів 9 327, 90 дол. США (221 734 грн. 35 коп.), просив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 області, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчого провадження, з початковою ціною продажу 180 056 грн., а також стягнути з відповідача на користь банку судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 24 582 грн. 30 коп..

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Зазначила, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 липня 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто з заборгованість за кредитним договором №Ф080252К в сумі 269 457 грн., разом з цим, дане рішення не виконане, виконавчий лист за ним не отримувався. Не заперечувала щодо задоволення клопотання представника відповідача про застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки надане відповідачем в іпотеку житло, являється єдиним місцем проживання останнього.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала факту укладення кредитного договору та договору іпотеки між сторонами, разом з цим, позов не визнала, зазначила, що наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором є неправильним, в спірній квартирі, крім відповідача, проживають його неповнолітні онуки. Просила застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки відповідач не має іншого житла.

Після відновлення провадження у справі, представник відповідача, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Враховуючи, що представник відповідача приймала участь у розгляді справи, їй були розяренні її права, остання висловила свою позицію щодо позову, суд вважає можливим ухвалити рішення в загальному порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу серії ВКЕ №728998 від 13 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 за №196, ОСОБА_3 придбав у власність трикімнатну квартиру, загальною площею 65,2 м2., житловою площею 40,2 м2., розташовану за адресою: Херсонська область, с.м.т.Білозерка, АДРЕСА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №18084187 від 13 березня 2008 року.

14 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №Ф080252К, на підставі якого, відповідач отримав цільовий кредит на придбання квартири АДРЕСА_1 області, в сумі 30 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 13 березня 2028 року.

14 березня 2008 року сторони уклали договір іпотеки № 02-23-Ф080252К-442, за умовами якого, відповідач надав в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 області. Відповідно до п.1.3 договору іпотеки сторони погодили, що вартість предмету іпотеки становить 180 056 грн.. Вказане підтверджується кредитним договором №Ф080252К, договором іпотеки № 02-23-Ф080252К-442 від 14 березня 2008 року.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно до п.п.1.1, 2.4.1 зазначеного кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту, процентів та комісії, кожного місяця до десятого числа місяця починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, відповідно до графіку погашення заборгованості (додаток №1), що є невідємною частиною договору.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (ст. 526 ЦК України).

Разом з тим, з дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач зобов'язання належним чином не виконує, з грудня місяця 2008 року припинив повертати кредит, а з серпня 2013 року проценти за користування кредитними коштами, у звязку з чим, станом на 18 листопада 2015 року, виникла заборгованість за кредитом 28 999, 97 дол. США (689 360 грн. 55 коп., курс НБУ на 18 листопада 2015 року 1 дол. США = 23.7711 грн.), заборгованості по процентам 25 783, 66 дол. США (612 905 грн. 36 коп.)

Доводи відповідача, щодо неправильності розрахунку заборгованості за кредитом, є голослівними. За клопотанням представника відповідача судом призначалася економічна експертиза за даного питання, разом з цим, у звязку з несплатою відповідачем послуг експерта, експертиза проведена не була. За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не спростовано наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом.

Зі змісту п.3 ст.611 ЦПК України вбачається, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що при простроченні позичальником строків сплати процентів, строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки.

Враховуючи, що відповідач порушив умови договору, щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, позивач підставно нарахував пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 114 819 грн. 81 коп. та за несвоєчасне повернення процентів в сумі 221 734 грн. 35 коп.. При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.533 ЦК України, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях, та положення п.4.2 договору, про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, суд вважає необхідним обраховувати пеню в національній валюті України - гривні, а не в доларах США, як зазначено у позовній заяві.

22 січня 2016 року, відповідно до вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_3 направлено письмову вимогу про усунення допущеного ним порушення кредитного договору, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Вказана вимога залишилась не виконаною.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Пунктами 4.1, 4.5.1, 4.6.2 договору іпотеки № 02-23-Ф080252К-442 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема і за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач, в супереч вимог ст.526 ЦК України, неналежно виконував взяті зобов'язання за вказаними договорами, суд приходить до висновку, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки законною та обґрунтованою.

Разом з цим, клопотання відповідача про застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 червня 2014 року, підлягає задоволенню.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон № 1304-VII), згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VІІ.

Враховуючи, що спірна квартира виступає як забезпечення зобовязання ОСОБА_3 за споживчим кредитом, наданим йому в іноземній валюті, вказана квартира використовується як місце постійного проживання боржника, її загальна площа не перевищує 140 м.2 , відомостей, що у ОСОБА_3 мається у власності інше нерухоме житлове майно не надано, суд приходить до висновку, що виконання рішення, на час дії Закону № 1304-VІІ, слід зупинити.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати, понесені останнім у звязку зі сплатою судового збору, в сумі 24582 грн. 30 коп..

Керуючись ст.ст. 7,10, 15, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, на підставі ст.526, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.9, 109 ЖК України, ст.ст.33, 35. 39-41 Закону України «Про іпотеку», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за

кредитним договором №Ф080252К від 14 березня 2008 року, укладеного між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, яка складається із заборгованості по кредиту 28 999,97 доларів США, заборгованості по процентам 25 783 доларів США, а всього 54 783,63 (пятдесят чотири тисячі сім сов вісімдесят три дол. 63 цент) доларів США та пені в сумі 336 554 (триста тридцять шість тисяч пятсот пятдесят чотири) грн. 16 (шістнадцять) коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №02023-Ф080252К-442 від 14 березня 2008 року між цими ж сторонами, який зареєстровано в реєстрі за №199, а саме квартиру №67, загальною площею 65,2 м.2, житловою площею 40,2 м.2, розташовану за адресою: Херсонська область, с.м.т.Білозерка, вулиця Будьоного, 40, власником якої є ОСОБА_3.

Реалізувати предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид найма, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не менше вартості майна, визначеного в договорі іпотеки №02023-Ф080252К-442 від 14 березня 2008 року в сумі 180056 (сто вісімдесят тисяч пятдесят шість) грн.

На підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на час дії цього Закону, виконання рішення зупинити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати в сумі 24582 (двадцять чотири тисячі пятсот вісімдесят дві) грн. 30 (тридцять) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги через Білозерський районний суд Херсонської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко