печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7993/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Матійчук Г. О.,

при секретарі - Поліщук О. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Соболєва А. Л. про повернення виконавчого документа стягувачу, -

В С Т А Н О В И В :

06.03.2017 представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі - Печерський РВ ДВС м. Київ) Соболєва А. Л. від 24.06.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що у Печерському РВ ДВС м. Київ перебувало виконавче провадження № 45407458 з примусового виконання виконавчого листа № 757/7993/13-ц, виданого 24.12.2013 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 802 441,00 грн.

Представник стягувача ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 5 від 22.10.2016 - адвокат ОСОБА_2 у скарзі зазначив, що про наявність постанови державного виконавця від 24.06.2016 йому стало відомо з листа Печерського РВ ДВС м. Києва від 17.02.2017 №б/н, який був отриманий ним 01.03.2017 на підставі поданого раніше адвокатського запиту від 09.02.2017 про стан виконавчого провадження № 45407458.

Заявник ОСОБА_2 стверджує, що постанова від 24.06.2016 стягувачу не направлялася, що свідчить про поважність пропущення строку на оскарження вказаного рішення державного виконавця.

Заявник вважає, що постанова державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва Соболева А. Л. є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на те, що з тексту даного документа не вбачається, які саме заходи здійснювалися державним виконавцем для забезпечення належного виконання рішення суду, що надали йому підстави прийняти рішення про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Окрім цього, ОСОБА_2 стверджує, що державним виконавцем не вжито належних заходів, спрямованих на розшук майна боржника, не направлено відповідні запити до органів архітектури, земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, реєстраційних служб, органів, що здійснюють реєстрацію сільськогосподарської техніки, повітряного транспорту тощо, не з'ясовано, чи є боржник власником цінних паперів та/або корпоративних прав у господарських товариствах, чи отримує від них дохід, не здійснено опису майна боржника за місцем його проживання.

У зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_2 просить поновити строк на оскарження постанови державного виконавця від 24.06.2016 та скасувати дане рішення.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Старший державний виконавець Печерського РВ ДВС м. Київ Соболєв А. Л. направив на адресу суду заперечення на скаргу, яка обґрунтовується тим, що у ході проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 45407458 не було виявлено коштів, рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_4, на яке може бути звернуто стягнення, що стало підставою для прийняття постанови від 24.06.2016 про повернення виконавчого документу стягувачу. Із вказаних заперечень вбачається, що постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника, запис про який внесено у відповідну базу. Старший державний виконавець Соболєв А. Л. стверджує, що законодавством не передбачено, що у постановах державного виконавця, у тому числі про повернення виконавчого документа стягувачу, необхідно викладати інформацію про усі здійснені заходи у виконавчому провадженні, а тому доводи заявника про необхідність скасування постанови від 24.06.2016 з цієї підстави є безпідставними. Окрім цього, старший державний виконавець вважає, що викладені адвокатом ОСОБА_2 у скарзі доводи не підтверджені належними доказами, оскільки останній з матеріалами виконавчого провадження № 45407458 не ознайомлювався та долучив до скарги тільки копію постанови від 24.06.2016.

Представник заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подала через канцелярію суду заперечення на скаргу ОСОБА_2, яка обґрунтовується тим, що заявник надав суду неправдиві відомості щодо підстав для поновлення строку на оскарження рішення державного виконавця, що являється підставою для відмови у задоволенні викладених у скарзі вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд визнав можливим проводити розгляд скарги у відсутність учасників процесу.

Дослідивши скаргу та долучені на її підтвердження докази, заперечення державного виконавця та представника заінтересованої особи, матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що у Печерського РВ ДВС м. Київ перебувало виконавче провадження № 45407458 з примусового виконання виконавчого листа № 757/7993/13-ц, виданого 24.12.2013 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 802 441,00 грн.

Постановою державного виконавцю прийнято рішення про повернення виконавчого листа стягувачу стягувача ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (надалі Закон).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено

частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 50 Закону встановлені наслідки завершення виконавчого провадження, у тому числі скасовуються вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Вимоги до форми і змісту постанови державного виконавця визначені Законом, який діяв на час прийняття державним виконавцем постанови від 24.06.2016, Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень»

Суд вважає, що постанова державного виконавця від 24.06.2016 Печерського РВ ДВС м. Київ Соболєва А. Л. про повернення виконавчого документа стягувачу відповідає встановленим законом вимог та не підлягає скасуванню з підстав відсутності в ній інформації про здійсненні державним виконавцем на забезпечення виконання рішення суду (виконавчого листа) заходів.

Окрім цього, заявник стверджує, що державним виконавцем не вжито належних заходів, спрямованих на розшук майна боржника, й відповідно рішення державного виконавця про повернення виконавчого листа було прийнято безпідставно.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Заявник ОСОБА_2 на підтвердження своїх доводів щодо неналежного здійснення державним виконавцем своїх обов'язків не надав суду відповідних доказів, зокрема завірені його підписом копії матеріалів виконавчого провадження № 45407458 з якими він мав право безперешкодно ознайомитися, що також підвереджує старший державний виконавець Печерського РВ ДВС м. Київ Соболєв А. Л.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Разом з тим, Постановою Пленуму ВССУ з рогляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» встановлено, до участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доцільним прийняти до уваги заперечення на скаргу представника заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_4 - ОСОБА_6, оскільки вони мають суттєве значення для забезпечення повноти та всебічності встановлення обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2016 року ОСОБА_1 подав до Печерського районного суду м. Києва позовну заяву до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: приватний нотаріус КМНО Рильська Л.С. про визнання недійсним договору дарування квартири. У позовній заяві від 07.11.2016 року особисто ОСОБА_1 зазначив, що у вересні 2016 року на його адресу від державного виконавця Печерського ВДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.06.2016 року. Копію цієї постанови від 24.06.2016 року ОСОБА_1, додав до своєї позовної заяви (додаток 3 до позовної заяви від 07.11.2016р.).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що доводи заявника ОСОБА_2 про те, що він та його довіритель - стягував ОСОБА_1 не знали про наявність постанови державного виконавця від 24.06.2016 - не відповідають дійсності та клопотання заявника про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови державного виконавця містить ознаки недобросовісного використання своїх процесуальних прав.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця від 24.06.2016 відсутні, а скарга ОСОБА_2 не підлягая задоволенню з підстав її необґрунтованості.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р., ст. ст. 11, 210, 213, 293, 385-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Соболєва А. Л. про повернення виконавчого документа стягувачу - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г. О. Матійчук