Справа № 158/1988/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/585/17 Категорія: 30 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями ДФС, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, Управління державної казначейської служби України у м. Луцьку про відшкодування шкоди, завданої неправомірними рішеннями ДФС, відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням представником позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, представник позивача просила рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_5 в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, представник відповідача апеляційну скаргу заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, позивач у судове засідання не зявився, хоча у встановленому порядку був повідомлений про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у його відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд із даним позовом, який обґрунтував тим, що 18.08.2015 року він отримав податкове повідомлення-рішення Ківерцівської ОДПІ на суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 6250 грн. Вказане повідомлення-рішення було оскаржене ним до Волинського окружного адміністративного суду, постановою цього суду від 20.01.2016 року його адміністративний позов задоволено. Постановлено визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення Ківерцівської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (Рожищенське відділення) від 06.07.2015 року № 1432/17-. Крім того, позивач зазначав, що вказаним рішенням адміністративного суду не було стягнуто кошти у розмірі 10 718 грн. 40 коп. в якості відшкодування послуг адвоката, оскільки правова допомога була надана позивачу до відкриття провадження у справі і згідно норм Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не може бути присуджена в якості компенсації витрат на правову допомогу, тому позивачем була подана апеляційна скарга на вказане рішення суду в частині компенсації витрат на правову допомогу.

05.04.2016 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду його апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.01.2016 року - без змін.

ОСОБА_4 посилався також на те, що податкове повідомлення-рішення № 1432/17- органу ДФС було визнано судом нечинним та скасовано, а для його оскарження позивач залучав адвоката - ОСОБА_6, за послуги якого він поніс витрати у розмірі 10718 грн. 40 коп., що, на думку позивача, є прямими збитками, яких позивач зазнав для відновлення свого порушеного права. Крім цього, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних хвилюваннях, яку він оцінює у 2000 грн., а також позивач зазначав, що він поніс витрати на правову допомогу для оплати послуг адвоката щодо підготовки даної позовної заяви у розмірі 4060 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути із Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області в його користь 16 778 грн. 40 коп., з яких 10 718 грн. 40 коп. матеріальної шкоди (збитків); 2000 грн. моральної шкоди та 4060 грн. витрат на адвокатські послуги.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що сума 10 718, 40 грн., яка була витрачена позивачем на оплату допомоги адвокатом, не визначається законодавством, як матеріальна шкода, а є витратами на правову допомогу, а це, в свою чергу - складова витрат, пов'язаних з розглядом справи і відноситься до судових витрат. Порядок їх відшкодування регулюється спеціальними нормами КАС України, а не нормами ЦК України.

Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд, відмовляючи у її задоволенні, посилався на те, що оскільки при винесенні податкового повідомлення-рішення від 06.07.2015 року №1432/17- відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства, а вказане повідомлення - рішення скасовано в судовому порядку з врахуванням висновків судової експертизи, а не у звязку із неправомірними діями відповідача, то ця вимога ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.01.2016 року встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте Ківерцівською ОДПІ «Рожищенським відділенням» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке використовувалось позивачем і відповідно до якого належний позивачу транспортний засіб 2010 року випуску зареєстрований Луцьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Волинській області 30.04.2010 року. Невідповідність вказаної інформації щодо року випуску автомобіля встановлена судовою автотоварознавчою експертизою, яка проведена в межах судового розгляду справи, якою визначено, що дійсним роком випуску автомобіля є 2009 рік. Але прийняте відповідачем рішення (податкове повідомлення-рішення) ґрунтувалось на вищевказаних офіційних документах, тому таке рішення могло бути визнане неправомірним лише в судовому порядку. У зв'язку з цим суд прийшов до правильного висновку про те, що дії відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення ґрунтувались на вимогах чинного законодавства і не могли бути завідомо неправомірними.

Крім того, ст. 90 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Зі змісту ст. 87 КАС України вбачається, що витрати на правову допомогу є складовими судових витрат.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у ст.ст. 87, 90 КАС України.

Отже, витрати на правову допомогу не можуть стягуватися у самостійному провадженні, оскільки розподіл судових витрат здійснюється у рішенні по справі. Крім того, питання про відшкодування таких витрат вирішувалося судовими рішеннями Волинського окружного адміністративного суду та Львівського апеляційного адміністративного суду.

Виходячи з вимог статті 88 ЦПК України не підлягає до задоволення і вимога позивача про відшкодування в його користь судових витрат у розмірі 4060 грн.

Доводи апеляційної скарги представника позивача не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді