Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/8698/15 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/638/17 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, посилаючись на те, що 23.11.2007 року між ним та банком був укладений договір № 14/2007/3049/Фжр, за умовами якого банком було надано позичальнику кредитні кошти у сумі 42 525,00 доларів США на споживчі цілі для купівлі житла, зі сплатою необхідної мінімальної суми платежу 483,42 долар США, зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 12,39 %.

Цього ж дня між ними був укладений договір іпотеки, за умовами якого з метою забезпечення виконання кредитного договору, позичальником було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цегельна, 49-в.

15.01.2013 року між сторонами була укладена додаткова угода, відповідно до умов якої щомісячна сума мінімально необхідного платежу визначається графіком. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 12 числа поточного місяця.

Згідно з графіком погашення кредиту розмір щомісячного платежу за період з 12.02.2013 року по 12.10.2027 року становить 416,72 долар США. Останній мінімальний платіж по кредиту станом на 12.11.2027 року становить 4323,21 долар США.

Порядок розрахунку і сплати процентів та повернення кредиту передбачені умовами кредитного договору та додатковими угодами до нього.

Вважає, що при укладанні договорів було допущено порушення ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ЗУ «Про Національний банк України»

Підставами для визнання договорів недійсними зазначає невідповідність умов та форми кредитного договору правилам надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, ненадання графіку погашення кредиту, відсутність інформації детальної вартості кредиту в кредитному договорі, а умови договору не відповідають принципам справедливості, добросовісності і розумності.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати недійсними кредитний договору № 14/2007/3049/Фжр від 23.11.2007р. та договір іпотеки № 14/2007/3049/Фжр від 23.11.2007р., посвідчених приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 7298, укладених між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2016 року відмовлено в задоволені позову.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено тих обставин, на які він посилався, як на підставі своїх вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 23.11.2007 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір № 14/2007/3049/Фжр, за умовами якого банком було надано позичальнику кредитні кошти у сумі 42525,00 дол. США на споживчі цілі для купівлі житла, зі сплатою необхідної мінімальної суми платежу 483,42 долар США, зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 12,39 %. Цього ж дня був укладений договір іпотеки, за умовами якого з метою забезпечення виконання кредитного договору, позичальником було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цегельна, 49-в. 15.01.2013р. між сторонами була укладена додаткова угода, відповідно до умов якої щомісячна сума мінімально необхідного платежу визначається графіком. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 12 числа поточного місяця. Згідно з графіком погашення кредиту розмір щомісячного платежу за період з 12.02.2013 року по 12.10.2027 року становить 416,72 долар США. Останній мінімальний платіж по кредиту станом на 12.11.2027 року становить 4323,21 долар США.

Порядок розрахунку і сплати процентів та повернення кредиту передбачені умовами кредитного договору та додатковими угодами до нього.

Сторони за вказаними договорами на дату їх укладення, які є предметом спору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Зовнішнє волевиявлення відповідало їх внутрішній волі, умови договору є їм зрозумілими, що підтверджується змістом договорів, відповідно до яких, ці договори сторонами прочитані, відповідають їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується власними підписами сторін.

На підставі наявних у справі доказів суд першої інстанції правильно установив, що в оспорюваних договорах чітко визначені терміни їх дії, процентна ставка та графік погашення кредиту. Разом з тим суд установив, що у кредитному договорі та договорі іпотеки чітко відображено, що позивач отримує від відповідача кредитні грошові кошти, їх розмір, кінцевий строк повернення кредиту, місце знаходження кредитора, його реквізити, наведені взаємні права та обовязки та інше.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що підписуючи кредитний договір та договір іпотеки позичальник тим самим засвідчив, що він ознайомлений з його змістом, та погодився з його умовами.

За таких обставин суд першої інстанції правильно визнав безпідставними доводи позивача про відсутність достовірної інформації про надання кредитних послуг.

Крім того, є правильним також висновок суду про відсутність передбачених ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» підстав для визнання недійсними зазначених вище угод, у звязку з недоведеністю.

На обґрунтування такого висновку суд обґрунтовано зазначив, що позивач не надав суду доказів на підтвердження обставин, які б могли перешкодити вчиненню правочину, які приховав відповідач, або які обставини він замовчував, що призвели до обману і утворення дисбалансу прав та обовязків сторін не на користь позивача.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, у тому числі і висновок експерта, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: