Справа № 442/8062/14 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/1454/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 (26.09.1978р.н., ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (24.01.1977р.н., ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) заборгованість за кредитним договором № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007 року в розмірі 726126 гривень 83 копійки та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3654 грн., а всього 729780 (сімсот двадцять дев»ять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 83 (вісімдесят три) копійки.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення в частині стягнення з нього на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007 року в розмірі 726126 гривень 83 копійки та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3654 грн., а всього 729780,83грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до нього відмовити. Вважає рішення в частині стягнення з нього на користь позивача заборгованості за кредитним договором помилковим у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази переходу до позивача права вимоги за договором поруки від 12.10.2007 року, укладеного між апелянтом та АКБ «ТАС-Комерцбанк». Крім цього, вказує на те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення у звязку з пропуском позивачем строку предявлення до поручителя вимоги виконати обовязок боржника по сплаті заборгованості. Зазначає, що листом №S 13.3/11 від 22.04.2013 року позивач звернувся до боржника ОСОБА_5 з вимогою достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції. Таким чином, 22.04.2013 року позивач змінив дату строку виконання зобовязання ОСОБА_5 за Кредитним договором. Оскільки вимога була відправлена 24.04.2013 року, датою настання строку основного зобовязання є 31.05.2013 року. Оскільки позивач до 30.11.2013 року, тобто протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання, не предявив до поручителя вимогу виконати зобовязання боржника, 01.12.2013 року зазначена порука припинилась, а позивач втратив право вимоги до поручителя.

В судове засідання окрім представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, решта особи, що беруть участь у справі (їх представники) не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, те, що інтереси одного із відповідачів захищав представник, а також і те, що, від позивача до суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції задовольняючи позов та посилаючись, зокрема, на ст.ст. 516, 525, 526, 530, 554, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України, виходив з того, що 12.10.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником ПАТ «Сведбанк») та фізична особа ОСОБА_5 уклали Кредитний договір № 1303/1007/88-269, з подальшим внесенням змін та доповнень, у відповідності до якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 30000 доларів США, який зобов'язувався повернути згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти. 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. ОСОБА_6 відступає ФК «Вектор Плюс» свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком ФК «Вектор Плюс» прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для ФК «Вектор Плюс» та вважаються наданими ФК «Вектор Плюс». Разом з правами вимоги до ФК «Вектор Плюс» переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. 28.11.2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. ОСОБА_6 Клієнт (TOB «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (TOB «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом TOB «Кредитні ініціативи» прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для TOB «Кредитні ініціативи» та вважаються наданими TOB «Кредитні ініціативи». Разом з правами вимоги до TOB «Кредитні ініціативи» переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме TOB «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 12.10.2007 № 1303/1007/88-269, позичальником згідно якого є ОСОБА_5. Враховуючи наявність у відповідача прострочених платежів у відповідності до ОСОБА_6 про надання кредиту за № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007р., TOB «Кредитні ініціативи» було визнано термін погашення кредиту таким, що настав, та у зв'язку з цим відповідачу було направлено за місцем проживання Повідомлення вимогу щодо погашення заборгованості за вказаним вище кредитним ОСОБА_6. ОСОБА_5 не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання, в результаті чого, станом на 01.08.2014р. прострочена заборгованість по кредиту складає: за кредитом - 28928,00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 346073,76 грн.; по відсотках 23982,55 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 286909,96 грн.; пеня 38727,75 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 463310,92 грн.; розмір неустойки (пеня) становить 93143,11 грн., що підтверджується відповідними розрахунками. 12 жовтня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки. Відповідно до умов такого ОСОБА_2 зобов'язується відповідати перед банком за виконання ОСОБА_5 усіх її зобов'язань що виникли з ОСОБА_6 кредиту № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007 р., як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду в частині вирішення позову до ОСОБА_2 обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені та судом допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи в цій частині вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано між АКБ «ТАСКомерцбанк» та відповідачами 12.10.2007 року було укладено договір поруки №1303/1007/88-269-Р-1 (фізична особа за фізичну особу), за яким відповідач ОСОБА_2 зобовязувався відповідати перед Банком за виконання зобовязань іншим відповідачем ОСОБА_5 як позичальником за кредитним договором №1303/1007/88-269 від 12.10.2007 року (кредитний договір та договір поруки, укладені між сторонами а.с. 4-6,8).

Позивач звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що він є правонаступником згаданого банку як за згаданими договором кредиту та договором поруки, а тому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, що виникла у позичальника перед банком за згаданими договорами та судом такий позов задоволено.

Однак, при вирішенні спору, судом не враховано такої обставини, що має істотне значення.

Як вбачається із змісту п. 10 ОСОБА_6 Поруки (а.с. 8) цей договір набуває чинності з моменту його підписання і строком припинення поруки є повне виконання позичальником та поручителем своїх зобовязань передбачених Основним зобовязанням (тобто кредитним договором).

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається із листа, надісланого позивачем відповідачу ОСОБА_5 (позичальнику) від 22.04.2013 року (а.с. 119), у такому позивачем заявлено вимогу про дострокове повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше тридцяти семи днів з моменту відправлення вимоги.

Зважаючи на наведене, позивачем, у відповідності до умов п. 6.1.4 кредитного договору (а.с. 4-6), в односторонньому порядку було змінено термін виконання зобовязання, який згідно кредитного договору повинен був тривати до 11.10.2017 року (а.с. 4-6), а саме встановлено новий до 29.05.2013 року, отже із вимогою до поручителя позивач мав право звернутись протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (29.11.2013 року). У випадку не звернення з вимогою до поручителя протягом шести місяців порука вважається припиненою, що і мало місце у даному випадку.

Зазначення ж у ОСОБА_6 поруки (п. 10) про те, що договір діє до повного виконання зобовязань по Кредитному договору позичальником чи поручителем не слід вважати встановленням строку дії поруки відповідно до ст. 252 ЦК України (абз. 4 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спарв №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з вимогою, зокрема, і до поручителя по спливу шести місяців після закінчення строку виконання основного зобовязання, тобто після припинення поруки (позов зданий на пошту 1.10.2014 року конверт а.с. 65), вимоги до поручителя слід вважати такими, що до задоволення не підлягають як необґрунтовані.

Вказане відповідає, також, змісту постанов Верховного Суду України, що прийняті в порядку глави 3 розділу V ЦПК України, а саме: 6-1077цс15 від 2.09.2015 року, 6-933цс15 від 9.09.2015 року, 6-75цс14 від 26.11.2014 року, 6-616цс15 від 6.07.2015 року, 6-6цс14 від 17.09.2014 року, 6-128цс14 від 8.10.2014 року.

Довільний виклад позивачем правових позицій Верховного Суду України у постановах по справах №6-190цс14 від 21.01.2015 року, 6-41цс14 від 17.09.2014 року та 6-3087цс16 від 29.03.2017 року жодним чином не свідчить про суперечність таких згаданим правовим позиціям та безпідставність доводів апеляційної скарги, а навпаки про самостійне довільне трактування таких позивачем на свою користь. Крім цього, зважаючи на наведене вище, звернення з вимогою про повернення боргу до поручителя 22.08.2014 року (а.с. 59) жодним чином не впиває на факт зміни строку виконання основного зобовязання, що мало місце у звязку із надісланням згаданого листа-вимоги основному боржнику.

Зважаючи на вказане, рішення суду про задоволення позову в частині стягнення із поручителя солідарно із боржником суми заборгованості за договором кредиту, враховуючи припинення поруки на час звернення позивача до суду, слід вважати таким, що ухвалене без дотримання вимог закону та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Вказаним слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги та таку задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 листопада 2015 року в частині задоволення позову та стягнення солідарно з ОСОБА_2 поряд з ОСОБА_4 726126 грн. 83 коп. заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_2 4019,4 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_7