Справа № 500/3510/16-ц
Провадження № 2/500/349/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом, яким просили визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки спадкові житлові будинки не здані в експлуатацію.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, а також не заперечують проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також не заперечує проти задоволення первісного позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності підлягають задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 03.03.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1530, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в рівних частках кожному належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.06.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_8 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44845295 від 22.08.2016 року згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_8 відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_8 є його мати ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.06.1977 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу.

Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було з'ясовано судом, ОСОБА_7 будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_8 на час відкриття спадщини проживала разом з ним, що підтверджено записом в будинковій книзі на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_4 тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 27.08.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 з яких 1/3 частина належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 03.031998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1530, а 1/3 частину вона фактично прийняла після смерті свого сина ОСОБА_8, але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36798678 від 05.03.2014 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_7 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 є її син ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13.04.1961 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено судом ОСОБА_9 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_7, що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 27.10.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_5 з якого 2/3 частини він фактично прийняв після смерті матері ОСОБА_7, але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав, а 1/3 частина належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 03.031998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1530.

А також, згідно виписки з рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 27 грудня 1988 року та договору забудови від 03.02.1989 року посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. в реєстрі за № 1-260, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою:АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на момент укладення шлюбу, майно, набуте подружжям в період шлюбу є їхньою сумісною власністю. Таким чином, оскільки зазначений будинок придбано ОСОБА_5 та ОСОБА_3 під час шлюбу, тому належить їм в рівних частках кожному (тобто по 1/2 частині).

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43120943 від 01.03.2016 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є:

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 05.08.1986 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу;

- дружина ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 від 12.05.1979 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу;

- син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 від 10.09.1979 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав разом із ОСОБА_5, що підтверджено записом в будинковій книзі на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 у передбачений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 01.03.2016 року, зареєстрованою в реєстрі за № 3928, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимоги ст. 1269 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_5, разом до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, з ним не проживала, тому вважається такою, що не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Разом з тим, нормами діючого Цивільного кодексу України так і нормами ЦК УРСР 1963 року не передбачена можливість одночасного існування права спільної сумісної спільної часткової власності на один об'єкт нерухомості. Окрім цього, за умов існування одночасно права спільної сумісної власності та спільної часткової власності на будинок позбавить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Іванівнуможливості реєстрації права власності на спадковий будинок.

На підставі викладеного зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності підлягає задоволенню та необхідно визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Також беручи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неможливо, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 та за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О.Бурнусус