Ухвала

іменем україни

13 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи: Головне управління земельних ресурсів у Київській області, відділ земельних ресурсів Бориспільського району Київської області, про скасування рішень Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області та визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_5 звернулась суду з указаним позовом та просила: усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою; зобов'язати ОСОБА_4 власними силами та за власний рахунок знести паркан, прибрати контейнер, будівельні матеріали та всі інші предмети, що належать останньому і які знаходяться на земельній ділянці. Позовні вимоги ОСОБА_5 мотивує тим, що ОСОБА_4 обгородив її земельну ділянку парканом та зберігає там свої речі, чим перешкоджає їй користуватися своєю власністю.

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом та просив: визнати незаконним та скасувати рішення Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 18 квітня 2008 року про надання йому земельної ділянки, площею 0,10 га, та рішення указаної сільської ради № 47 3-ої сесії 4-го скликання від 11 січня 2011 року про надання у власність земельної ділянки, площею 0,0850 га, ОСОБА_5, а також скасувати виданий на її ім'я державний акт на вищевказану земельну ділянку. ОСОБА_4 обґрунтовував свої вимоги тим, що він успадкував право на земельну ділянку, площею 0,40 га. З метою оформлення прав на земельну ділянку ОСОБА_6 звернувся до Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області з відповідною заявою про передачу йому у власність ділянки, площею 0,24 га, однак рішенням від 18 квітня 2008 року у власність було надано земельну ділянку, площею 0,10 га. Крім того, рішенням Марусівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 47 від 11 січня 2011 року земельна ділянка, площею 0,085 га, була передана у власність ОСОБА_5, яка на підставі цього рішення 04 листопада 2011 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Вказані рішення ОСОБА_4 вважає протиправними.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 квітня 2014 року, позов ОСОБА_5 задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою, що їй належить на праві власності відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2011 року, площею 0,085 га, і знаходиться по вул. Бориспільській у с. Мартусівка Бориспільського району Київської області. Зобов'язано ОСОБА_4 власними силами та за власний рахунок знести паркан, прибрати контейнер, будівельні матеріали та всі інші предмети, що належать ОСОБА_4 і які знаходяться на частині земельної ділянки, що належить ОСОБА_5, по вул. Бориспільській у с. Мартусівка Бориспільського району Київської області. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У травні 2015 ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що голова Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_7 приховав порушення закону зі свого боку та збоку ОСОБА_5, зокрема, що остання використала своє право на приватизацію землі вдруге, що вона отримувала земельні ділянки, площею по 0,20 га, по АДРЕСА_1. На думку ОСОБА_4 порушення Мартусівською сільською радою Бориспільського району Київської області і особисто ОСОБА_5 вимог ч. 4 ст. 116 ЗК України вплинуло на правильність ухваленого Бориспільським міськрайонним судом судового рішення від 06 лютого 2014 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підстави для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами визначені у ч. 2 ст. 361 ЦПК України, зокрема істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У п. 7 постанови Пленуму від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що вказані заявником обставини не є істотними та не могли вплинути на висновки суду при ухваленні рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року. Крім того, апеляційний суд перевірив законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказану ухвалу без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.В.Умнова