Справа № 361/4401/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/253/17 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 54 02.02.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Данілова О.М., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час її затримки при звільненні та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивувала наступним:

Позивач у період з 02 серпня 2010 року по 04 липня 2016 року працювалана посаді заступника головного бухгалтера ТОВ «Птахофабрика Київська». 04 липня 2016 року її звільнено із зазначеної посади згідно ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. В той же час в день звільнення розрахунок з нею проведений не був. На її неодноразові усні та письмові звернення відповідач не реагував. Вважала, що дії відповідача щодо затримки виплати їй заробітної плати та затримки остаточного розрахунку при звільненні є незаконними.

За таких умов відповідач зобов'язаний виплатити їй середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку при її звільненні по день фактичного розрахунку. Крім того, відповідач своїми діями завдав їй моральної шкоди, розмір якої вона оцінила у 5000 грн.

З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 2300 грн. 88 коп., середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25 823,60 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2016року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. На користь позивача з ТОВ «Птахофабрика Київська» стягнуто аборгованість по заробітній платі у розмірі 2 372 грн. 88 коп., середній заробіток за весь час затримки з виплати належних при звільненні сум у розмірі 25 823 грн. 60 коп. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 372 грн. 88 коп. В решті позову просив відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заробітна плата ОСОБА_2 невиплачена з вини відповідача. Зазначає, що позивач знала про належну їй суму заробітної плати, але до каси підприємства в день її звільнення не прийшла, у зв'язку з чим її заробітна плата була депонована відповідно до інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291. За таких умов вважає висновки суду щодо стягнення з підприємства на користь ОСОБА_2 середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при її звільненні та моральної шкоди такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За результатами перевірки обставин справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Свою апеляційну скаргу апелянт обґрунтовував тим, що суд першої інстанції безпідставно, з його точки зору, відхилив посилання товариства на відсутність його вини у невиплаті позивачу заробітної плати при звільненні.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Суд першої інстанції ретельним чином оцінив доводи відповідача та представлені ним докази, за результатами чого прийшов до висновку про те, що його позиція не знайшла свого належного підтвердження, оскільки жодного належного та допустимого доказу на її підтвердження так представлено й не було. Наряду з тим, що в ході розгляду справи було встановлено факт невиплати позивачу належних при звільненні коштів у розмірі 2 372 грн. 88 коп. (що визнавалося обома сторонами по справі), доказів на підтвердження посилань відповідача щодо ухилення позивача від отримання таких коштів, як і доказів їх депонування на відповідному рахунку, до суду не надано. За таких умов наведені твердження залишилися недоведеними, що зумовило їх відхилення судом. З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими. Не було представлено таких доказів й до апеляційного суду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.М. Данілов

А.С. Сержанюк