Справа № 515/14/17
Провадження № 2/515/203/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Чебан А.П.

за участі:

секретаря Дечевої І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступні обставини.

23 листопада 2004 року помер чоловік позивача ОСОБА_4 у віці 32 років в с.Тузли Татарбунарського району Одеської області.

18 грудня 2015 року помер тесть позивача ОСОБА_5 у віці 88 років в м.Татарбунари Одеської області.

За життя ОСОБА_5 вчинив на імя позивача заповіт, оскільки після смерті чоловіка ОСОБА_4 (сина ОСОБА_5І.), позивач та її донька ОСОБА_6 проживали разом з ОСОБА_5 та доглядали його.

ОСОБА_5 заповів позивачу земельну ділянку площею 6,24 га, що розташована на території Тузлівської (колишньої Безімянської) сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №450246, виданого Безімянською сільською Радою народних депутатів 18 лютого 2002 року на імя ОСОБА_5.

Вищевказану земельну ділянку позивач має право успадкувати як спадкоємець за заповітом.

Після смерті ОСОБА_5 позивач та її донька звернулись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач як спадкоємець за заповітом, а її донька як спадкоємець за законом, але їм було відмовлено з причини відсутності правовстановлюючого документу на земельні ділянки.

У звязку з вищевикладеним та тим, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, однак направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.34).

Представник Тузлівської сільської ради до суду не зявився, направив до суду заяву, в якій просить слухати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.25).

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до копії повторного свідоцтва про смерть серії І-ЖД №377726 від 29.04.2014 року (а.с.4), ОСОБА_4 помер 23 листопада 2004 року у віці 32 років в с.Тузли Татарбунарського району Одеської області.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №254303 від 03.11.1980 року (а.с.5), батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, значаться ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Із копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №437124 від 24.12.2015 року (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_5 помер 18 грудня 2015 року у віці 88 років в м.Татарбунари Одеської області.

Копією заповіту від 04.12.2015 року (а.с.7) підтверджується, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, заповів земельну ділянку площею 6,24 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Безімянської сільської ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №450246 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №42462801 від 15.12.2015 року (а.с.8), заповіт від 04.12.2015 року ОСОБА_5 зареєстрований 15.12.2015 року в Одеській філії державного підприємства «Національні інформаційні системи».

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №450246 від 18 лютого 2002 року (а.с.9), ОСОБА_5 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,24 га, яка розташована на території Безімянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з копії Акту про передачу земельної частки (паю) в натурі від 17 травня 2001 року (а.с.а.с.10-11), ОСОБА_5 передано в натурі земельну ділянку в розмірі 6,24 га, земельна ділянка №188, розміщена на масиві №21.

Повідомленням приватного нотаріуса ОСОБА_8 №596/01-16 від 29.06.2016 року (а.с.12) підтверджується, що ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на спадкове майно земельну ділянку.

Згідно повідомлення за №Д-1163/0-409/6-16 від 27.12.2016 року (а.с.13), виданого Відділом Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 6,2395 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_5, з урахуванням коефіцієнтів індексації, станом на 01.01.2016 року становить 199 000,70 грн.

Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №450246, виданий 18.02.2002 року на імя спадкодавця, було втрачено. Про втрату вищевказаного Державного акту була опублікована обява в газеті «Татарбунарський вісник» №52(5883) від 30.12.2016 року (а.с.а.с.14 14 «зворот»).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що померлий ОСОБА_5 на день смерті, тобто на 18 грудня 2015 року, дійсно мав право на земельну ділянку площею 6,24 га, яка знаходиться на території Безімянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області згідно Державного акту серії Р1 №450246, виданого18.02.2002 року на імя ОСОБА_5, що підтверджується представником сільської ради у наданій до суду заяві (а.с.25). Позивач являється спадкоємцем вказаного спадкового майна за заповітом. Рішення нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом унеможливлює оформлення позивачем спадщини у позасудовому порядку. Інших спадкоємців, які мають право на спадок після смерті ОСОБА_5, померлого 18 грудня 2015 року, не встановлено. Син останнього, ОСОБА_4, помер 23 листопада 2004 року, а дружина, ОСОБА_7, померла 23 квітня 2008 року, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії І-ЖД №377726 від 29.04.2014 року (а.с.4) та серії І-ЖД №132260 від 24.04.2008 року (а.с.23).

Відтак, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_3 право власності на вищевказану спадкову земельну ділянку.

Керуючись ст.ст.58,59,60,208,209,213,215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1268,1269,1296-1298 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КЕ №301114, виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 20.11.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкову земельну ділянку, площею 6,24 га, розташовану на території Безімянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та передану у приватну власність ОСОБА_5 згідно Державного акту серії Р1 №450246, виданого 18 лютого 2002 року, яка залишилася після смерті ОСОБА_5, померлого 18 грудня 2015 року у м.Татарбунари Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів с дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чебан