Справа № 758/5488/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 грудня 2015 року о 18.50 год. в м. Києві по вул. Новокостянтинівська, 1-в сталася ДТП за участю автомобілів «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_2, «Фольцваген Кедді» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, власником якого є позивачка.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У результаті дій відповідача, автомобіль «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження на суму 147 111 грн. 84 коп., що підтверджується звітом про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику ТЗ № 0008-с від 28 грудня 2015 року.

Позивач вказала, що нею, крім іншого, було сплачено 1800 грн. за проведення оцінки.

Посилаючись на те, що відповідач до цього часу в добровільному порядку не відшкодував розмір матеріального збитку, ОСОБА_1 просила стягнути на свою користь з ОСОБА_2 147 111 грн. 84 коп. - майнової шкоди, 1800 грн. - витрат за проведення оцінки, а також судові витрати.

У судовому засіданні 06 лютого 2017 року представник позивача уточнила позовні вимоги, посилаючись на те, що 15 липня 2016 року Страховою компанією «Київський страховий дім», де була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_6, було виплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн., а тому просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 98 111 грн. 84 коп., 1800 грн. - витрат за проведення оцінки та судові витрати.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Вказав, що розмір майнової шкоди, який було завдано власнику автомобіля «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_3 не доведено, оскільки відсутні акти виконаних робіт. Вважає, що відшкодувати необхідно реальні збитки, а не ту суму, яка зазначена у позовній заяві.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 12 грудня 2015 року о 18.50 год. в м. Києві по вул. Новокостянтинівська, 1-в сталася ДТП за участю автомобілів «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_2, «Фольцваген Кедді» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, власником якого є позивачка.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 3).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними (ті самі особи (особа) або правонаступники) і об'єктивними (предмет спору, предмет доказування) межами, за якими сторони чи інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судом у рішенні в такій справі факти і правовідносини.

Внаслідок даного ДТП автомобіль позивача «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.

Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику ТЗ № 0008-с від 28 грудня 2015 року розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_3 становить 147 111 грн. 84 коп. (а.с. 4-30).

Автомобіль «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_6 на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Київський Страховий дім» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів (ОСЦВ) № АЕ/5687323 ( а.с. 89).

У судовому засіданні представник позивача вказала, що ПрАТ «Київський Страховий дім» було виплачено на користь позивачки страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 49 000 грн., що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням № 13351 від 15.07.2016 року ( а.с. 106-108).

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 1187, 1194 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником транспортного засобу, винним в завданні шкоди. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром і страховим відшкодуванням.

Відповідно до ст. ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує шкоду, заподіяну майну третьої особи.

Разом з тим, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до суми страхового відшкодування не входить сума франшизи, встановлена договором.

За таких обставин, страхова компанія ПрАТ «Київський Страховий дім» в межах лімітів відповідальності відшкодувала шкоду в розмірі 49 000 грн., а тому на підставі ст. 1187, 1194 ЦК України іншу частину майнової шкоди повинен відшкодовувати винний в завданні шкоди.

Згідно роз'яснень у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як роз'яснено у п. 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Судом встановлено, що саме ОСОБА_2 допустив порушення правил дорожнього руху, а тому відповідати за шкоду повинен саме він, а відтак з нього підлягає стягненню сума майнової шкоди в розмірі 98 111 грн. 84 коп. на користь позивача (147 111 грн. 84 коп. - 49 000 грн., що виплачені страховою = 98 111 грн. 84 коп.), а ОСОБА_1 слід зобов'язати, після відшкодування шкоди, повернути ОСОБА_2 пошкоджені запчастини, які підлягають заміні, які зазначені у звіті №0008-с від 28 грудня 2015 року.

Представник відповідача вказував на те, що розмір майнової шкоди, який було завдано власнику автомобіля «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_3 не доведено позивачем, однак у судовому засіданні останній не навів та не надав належних та допустимих доказів згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що власнику автомобіля «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_3 було завдано майнову шкоду в іншому розмірі.

Крім того, у судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України представнику відповідача було роз'яснено право заявити клопотання про призначення експертизи, однак останній не вважав за необхідне призначати у даній справі судову автотоварозначу експертизу на предмет встановлення реальної майнової шкоди завданої власнику автомобіля.

Суд бере до уваги звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику ТЗ № 0008-с від 28 грудня 2015 року, оскільки при огляді пошкодженого транспортного засобу «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_3 був присутній представник позивача та про даний огляд належним чином повідомлявся і ОСОБА_2, що у судовому засіданні не заперечувалося його представником (а.с. 26).

Крім того, суд враховує, що ремонтна калькуляція від 24.12.2015 року проводилась за допомогою системи «AUDATEX».

Використання програмного продукту «Audatex» для визначення вартості ремонту рекомендовано п. 59 Додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представником відповідача не надано доказів, що звіт, акт огляду та калькуляція, на які посилається позивачка, були складені з порушенням вимог законодавства.

Крім того, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають витрати за проведення оцінки у розмірі 1800 грн., які були сплачені позивачкою на рахунок ФО-П ОСОБА_6, що підтверджується квитанцією ( а.с. 35).

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача на підставі ст. 1166, 1187 ЦК України слід стягнути на користь позивача 98 111 грн. 84 коп. майнової шкоди та 1800 грн. за проведення оцінки.

Також, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 999 грн. 11 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 8, 10, 11, 15, 56, 58, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8) майнову шкоду у розмірі 98 111 грн. 84 коп. (дев'яносто вісім тисяч сто одинадцять гривень вісімдесят чотири копійки), витрати пов'язані з проведенням звіту у розмірі 1 800 грн. (одна тисяча вісімсот гривень) 00 коп. та судовий збір у розмірі 999 грн. 11 коп. (дев'ятсот дев'яносто дев'ять гривень одинадцять копійок)

Після відшкодування шкоди зобов'язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 пошкоджені запчастини, які підлягають заміні, які зазначені у звіті № 0008- С від 28 грудня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна