У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Балабан В.Г., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Одночасно з позовом до суду подано заяву, в якій позивач просить в якості забезпечення позову накласти арешт на належний відповідачу будинок, загальною площею 71,6 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м, який розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Білозір'я, вул. Щорса, 106, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 14 лютого 2017 року.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На думку суду, у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено достатніх підстав для накладення арешту на належний відповідачеві будинок та не зазначено відповідних доказів на користь того, що невжиття таких заходів ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в даній справі у майбутньому.

Крім того, зважаючи на ціну позову, яка складає 53124,86 грн., суд вважає обраний позивачем вид забезпечення позову у виді накладення арешту на будинок відповідача не співмірним заявленим позивачем вимогам.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку з застосуванням заходів забезпечення позову.

З метою недопущення надмірного обмеження прав відповідача у суду відсутні підстави для накладення арешту на належний йому будинок шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. Г. Балабан