Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецької області до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою представника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецької області - Остафійчук ЛюдмилиАурелівни на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецької області (далі - ГУ ДФС у Чернівецької області) звернулося до суду з указаним позовом, в якому на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР просило визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, такими, що втратили право користування даним службовим житловим приміщенням та зобов'язати ОСОБА_4 здати ключі від службового жилого приміщення до ГУ ДФС у Чернівецькій області.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є службовим житлом, яке закріплене за Державною податковою адміністрацією Чернівецької області.

17 червня 2009 року видано ордер від № 76 серії МВК на право зайняття цього приміщення ОСОБА_4, як такому, що працював на посаді начальника управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області.

В червні 2012 року ОСОБА_4 був звільнений з органів ДПС за згодою сторін. Однак, квартиру, яка є предметом даного спору, він не звільнив і використовує її не за цільовим призначенням - фактично у ній не проживають ні він, ні члени його сім'ї.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 11 травня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ГУ ДФС у Чернівецької області відмовлено.

У касаційній скарзі представник ГУ ДФС у Чернівецької області - Остафійчук Л.А., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ГУ ДФС у Чернівецької області.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відсутні передбачені ст. 71 ЖК УРСР обставини для визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування спірною службовою квартирою. Позивач звернувся до суду до закінчення шестимісячного строку відсутності відповідачів у вказаній службовій вартирі.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Судами встановлено, що спірна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, має статус службової та була надана ОСОБА_4, як такому, що працював на посаді начальника управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області.

Звертаючись із даним позовом ГУ ДФС у Чернівецької області просило визнати ОСОБА_4 та членів його сім'ї такими, що втратили право користування вказаним службовим житлом на підставі ст. 71 ЖК УРСР, зокрема у зв'язку із тим, що ОСОБА_4 звільнений з роботи у ГУ ДФС у Чернівецької області та за вказаною адресою не проживає.

Суди попередніх інстанцій, перевіривши надані сторонами докази щодо непроживання відповідачів у спірній квартирі, дійшли правильного висновку, що відсутні, передбачені ст. 71 ЖК УРСР, обставини для визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою.

Робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення на підставі ст. 124 ЖК УРСР.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДФС у Чернівецької області щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК УРСР, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави, визначені ст. ст. 338-341 ЦПК України, для скасування оскаржуваних рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецької області - Остафійчук Людмили Аурелівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 11 травня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.М.Коротун

Т.О.Писана