Справа № 198/257/17
У Х В А Л А

іменем України

21.04.2017 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Юр»ївка подання начальника Юрївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Юрївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1, після усунення недоліків, звернувся до суду з поданням, в редакції від 20.04.2017 року (ас. 17-19), про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, без вилучення паспортного документа до виконання останньою зобовязань, покладених на неї виконавчим листом № 198/762/14-ц, виданим 20.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Південкомбанк» заборгованості у розмірі 234 518, 45 грв..

В обґрунтування подання заявник посилається на те, що на виконанні у Юрївському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження № 47455409 з виконання виконавчого листа № 198/ 762/ 14-ц, виданого 20.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Південкомбанк» заборгованості у розмірі 234 518, 45 грв..

Боржник ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконує та не вчиняє жодних дій, спрямованих на його виконання, за викликом державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду не зявляється.

Вжитими заходами було виявлено, що рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Разом з тим, за повідомленням Державної міграційної служби України від 23.12.2016 року боржник ОСОБА_2 має паспорт гр. України для виїзду за кордон серії ЕС № 934068 , виданий 05.02.2007 року ВГІРФО УМВС України в Дніпропетровській області.

Вказуючи на те, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду який видав виконавчий документ за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням, посилаючись на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України заявник просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон , без вилучення паспорта гр. України, боржника ОСОБА_2.

Сторони та інші заінтересовані особи по справі в судове засідання не викликались на підставі ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України.

Начальник Юрївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1, що звернувся до суду з поданням, в судове засідання для розгляду такого не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд подання в його відсутності не надав, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином ( ас. 22).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що останнє не підлягає задоволенню з наступних підстав:

- відповідно до копії виконавчого листа № 198/762/14-ц, що виданий 20.04.2015 року Юрївським районним судом Дніпропетровської області на виконання рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Південкомбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Південкомбанк» м. Донецьк вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором № 5К-62Ф від 16.01.2014 року, що утворилася станом на 28.10.2014 року у розмірі 234 518, 45 грв. (ас. 4).

06.05.2015 року начальником Юрївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47455409 з виконання вищезазначеного рішення суду на підставі виконавчого листа № 198/762/14-ц від 20.04.2015 року (ас. 5), яка 06.05.2016 року за № 03/1470 направлена для виконання та до відома боржника ОСОБА_2 (ас. 5).

З доданих до подання інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідей на запити до державної податкової служби України, довідки Вербуватівської сільської ради Юрївського району вбачається, що за боржником ОСОБА_2 будь-якого зареєстрованого майна не виявлено (ас. 6, 7, 9).

Про наявність у ОСОБА_2 паспорта гр. України для виїзду за кордон серії ЕС № 934068 , виданого 05.02.2007 року ВГІРФО УМВС України в Дніпропетровській області свідчить довідка Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 1201/19230 від 23.12.2016 року (ас. 8).

Відповідно до ст. 33 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також за змістом статті 313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну включаючи свою власну і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен хто законно перебуває на території будь якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь - яку країну включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину , для захисту здоровя чи моралі , або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За вимогами ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

За положеннями п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Закон України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п. 5 ст. 6 цього Закону у випадках коли особа ухиляється від виконання зобовязань покладених на неї судовим рішенням - до виконання зобовязань можливо обмеження у праві виїзду за межі України.

Звертаючись до суду державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні, непогашення боржником боргу у добровільному порядку, наявність у боржника паспорта гр. України для виїзду за кордон, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання зобовязань за виконавчим документом.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобовязань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обовязків. На момент звернення до суду з даним поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи вище викладене, можна зробити висновок, що особа яка має невиконані зобовязання не може вважатися винною в ухиленні поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання як йшлося вище, то із урахуванням цього суд не впевнився в обґрунтованості вимог щодо обмеження ОСОБА_2 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.12 міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до листа ВССУ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії, або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події, тощо).

Крім того, державним виконавцем не надано будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобовязань, а саме на підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 належним чином повідомлена про відкриття виконавчого провадження, про необхідність зявитися до ВДВС за викликом державного виконавця, про необхідність подати декларацію про доходи та майно і відповідальність за неподання такої, а відтак, субєктом подання не надано беззаперечних доказів щодо ухилення боржника від виконання рішення суду, хоча зясування вказаних обставин має суттєве значення для правильного вирішення судом подання, а тому суд не знаходить достатніх підстав вважати, що боржник дійсно свідомо і злісно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду. Окрім того, відсутні будь-які докази про намір боржника покинути територію України.

За викладених вище обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання щодо обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Крім того, суд звертає увагу державного виконавця на те, що ЦПК України не містить норм про віднесення до юрисдикції судів розгляду питань щодо тимчасового затримання або вилучення паспорта та не передбачає процедуру розгляду таких питань судом. Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України суд вирішує питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а право вибору способу виконання такого обмеження (з вилученням паспортного документу чи без такого) належить органу до компетенції якого входить питання забезпечення виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Юрївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.О.Маренич