РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А. при секретарі Когут С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування житлом.

В позові зазначено, що ОСОБА_1 є власником 19/100 частини будинку № 1-а по вул. Верхоянській в місті Запоріжжі на підставі договору купівлі продажу від 09 грудня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 реєстровий № 2485. Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Іншими співвласниками будинку є ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Позивач посилається на пункт 6 Договору Купівлі-Продажу яким передбачено, що продавець зобовязується до тридцять першого грудня дві тисячі шістнадцятого знятися з реєстрації та зняти з реєстрації всіх, кого було зареєстровано у належній їй частці житлового будинку. Після укладення договору купівлі-продажу продавець частку будинку звільнила, з реєстрації знялася разом з членами своєї сімї. Проте в належній частці житлового будинку залишається зареєстрований відповідач ОСОБА_2. Вказана особа не є родичем позивача. На даний час ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживає, але залишається зареєстрованим жодних комунальних платежів не сплачує. Особисті та будь-які інші речі відповідача у квартирі відсутні. Договорів щодо користування приміщенням ні позивач, а ні інші співвласники будинку з ОСОБА_2 не укладали.

Посилаючись на те, що на теперішній час реєстрація відповідача у будинку, шо належить позивачу порушує майнові інтереси останнього, оскільки вона змушена сплачувати додаткові суми за утримання нерухомого майна та комунальні послуги, а місце проживання відповідача невідоме, просить суд визнати ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням

В судове засідання позивач не зявився подав заяву відповідно до якої просив справу розглядати за його відсутності, позов задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечував.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що є співвласниками житлового будинку проти задоволення позову не заперечували, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання відповідач до суду повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що у справі містяться конверти повернені установою пошти.

Згідно із ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви сторони або іншої особи, яка бере участь у справі, про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником 19/100 частини будинку № 1-а по вул. Верхоянській в місті Запоріжжі на підставі договору купівлі продажу від 09 грудня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 реєстровий № 2485. Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Іншими співвласниками будинку є ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

В частині будинку належному позивачу зареєстрований з 2012 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказана особа не є родичем позивача. На даний час ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживає, але залишається зареєстрованим за вищевказаною адресою, жодних комунальних платежів не сплачує. Особисті та будь-які інші речі відповідача у квартирі відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно СТ.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно до роз'яснень, що надані у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику с справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім»ї попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою

Враховуючи обставини, які були встановлені під час розгляду справи, суд вважає, що вимоги позивача правомірні. На думку суду, факт реєстрації відповідача у спірному будинку, не маючи законних підстав користуватися жилим приміщенням, порушує право власності позивача.

Керуючись ст.. 208, 212, 213, 215, ЦПК України, ст.48 ч.2 Закону України «Про власність», 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування будинком № 1-а по вулиці Верхоянській в м. Запоріжжі.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя М.А. Голубкова.