Справа №573/2495/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/463/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 23 січня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 грудня 2013 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого, останній отримав кредит в розмірі 14000 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за договором, у нього утворилась заборгованість станом на 30 листопада 2016 року в розмірі 25759 грн. 36 коп., з них: 12400 грн. 17 коп.- заборгованість за кредитом; 10756 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф (фіксована частина), 1202 грн. 83 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач і просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23 січня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 25759 грн. 36 коп., а також судовий збір у сумі 1378 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

При цьому зазначає, що факт надання грошових коштів не підтверджений відповідним платіжним документом, тому вимоги позивача не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості оформлений неналежним чином, незрозумілим є розрахунок заборгованості по процентах, враховуючи, що основна сума боргу погашена. Вважає, що відсутні підстави для стягнення комісії, яка не передбачена умовами укладеного договору та нарахування штрафу і пені, що є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Вказує, що суд дійшов до висновку про застосування строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк»- ОСОБА_4, який проти скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вищезазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 грудня 2013 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Як передбачено п. 2.1.1.12.11 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

Задовольняючи позов ПАТ «КБ ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що у звязку із порушенням ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором, у нього виникла заборгованість станом на 30 листопада 2016 року, яка підлягає стягненню в розмірі 25759 грн. 36 коп., а саме: 12400 грн. 17 коп. - заборгованість за кредитом, 10756 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн.- штраф (фіксована частина), 1202 грн. 83 коп.- штраф (процентна складова).

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 05 грудня 2013 року ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій погодився з тим, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Таким чином, кредитний договір складається із заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг, а також Тарифів.

В анкеті-заяві ОСОБА_3 підтвердив, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздрукування з сайта http://www.privatbank.ua. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанка www.privatbank.com.ua. Відповідач зобовязався виконувати вимоги Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанка www.privatbank.com.ua. Також підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами і Правилами надання послуги «Копілка» і згоден на оформлення цієї послуги.

На підтвердження укладення з відповідачем кредитного договору від 05 грудня 2013 року без номера, позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором, анкету-заяву ОСОБА_3 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», Тарифи по престижних картках Visa та витяги з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». Проте, вони не є належними і допустимими доказами укладення з відповідачем 05 грудня 2013 року кредитного договору у розумінні ст. ст. 58 та 59 ЦПК України.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, банком до позову долучені Тарифи по престижних картках Visa, витяг з Умов та Правил, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, які відповідачем не підписані.

Памятка клієнта, яка є складовою договору про надання банківських послуг, позивачем не надана та в матеріалах справи відсутня.

В анкеті-заяві ОСОБА_3 від 05 грудня 2013 року не зазначено вид платіжної картки, яку заявник бажає оформити; бажаний розмір кредитного ліміту; умови отримання кредиту, номер виданої кредитної картки.

Доказів про те, що відповідачу ОСОБА_3 відповідно до поданої анкети-заяви від 05 грудня 2013 року була видана кредитна картка із встановленням кредитного ліміту на неї 14000 грн. із зазначенням строку дії картки, позивачем не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 заперечує факт надання йому грошових коштів в розмірі 14000 грн. за кредитною угодою від 05 грудня 2013 року.

Надана позивачем апеляційному суду виписка по картці/рахунку 264205 і додатковим рахункам договору за період 01.01.2000 10.04.2017 (а.с. 86 - 112), також не є належним і допустимим доказом отримання ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за кредитною угодою б/н від 05 грудня 2013 року, оскільки в ній відображено операції по кредитній угоді від 05 серпня 2014 року, яка не є предметом розгляду у цій справі.

Кредитна картка № 583721 від 05 серпня 2014 року зі строком дії до 08/17 (а.с. 116), не є підтвердженням отримання відповідачем коштів у розмірі 14000 грн. за кредитною угодою б/н від 05 грудня 2013 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що вимоги позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов ПАТ «КБ ПриватБанк», суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення між сторонами правочину та домовленості щодо встановлення відповідачу кредитного ліміту в розмірі 14000 грн. на платіжну картку, про розмір сплати процентів в розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про строки та умови його погашення.

Не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами 05 грудня 2013 року кредитного договору Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», які подані банком на обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки такі Умови не містять підпису позичальника, а в матеріалах справи відсутні докази, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Внаслідок недотримання сторонами при укладенні договору б/н від 05 грудня 2013 року вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207, ч. 1 ст. 638, ст. 1055, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, між ними не виникли кредитні правовідносини, а факт засвідчення підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, не може бути визнано належними та допустимими доказами укладення кредитного договору .

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про застосування судом строку позовної давності, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду (ст. 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, достовірно знаючи про перебування справи в провадженні суду, клопотання про застосування строків позовної давності, до ухвалення судового рішення по суті спору не заявляв, тому суд першої інстанції питання про їх застосування не вирішував.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову банку у звязку з недоведеністю позовних вимог та стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 1515 грн. 80 коп. компенсації судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Білопільського районного суду Сумської області від 23 січня 2017 року та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 1515 грн. 80 коп. компенсації судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -