У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 19 квітня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю представника позивачаЗавгородньої І.М., Мазур Л.М., ОСОБА_4, Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення боргу за розпискою, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року, в с т а н о в и л а: У травні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 16 березня 2012 року він надав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 671 500 євро та 311 288,25 доларів США строком до 16 травня 212 року, про що останнім складено розписку. Посилаючись на те, що у встановлений строк кошти відповідачем не повернуті, просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 22 400 208 гривень 29 копійок, проценти від суми позики - 6 903 296 гривень 20 копійок, інфляційні нарахування - 15 904 147 гривень 89 копійок та 3 % річних від простроченої суми - 1 999 448 гривень 73 копійки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, суму боргу за борговою розпискою від 16.03.2012 року у розмірі основного боргу 24 403 760,70 грн., проценти від суми позики на рівні облікової ставки національного банку України за період з 17.05.2012 року по 30.11.2015 року в розмірі 11 178 218,18 грн., фінансової санкції у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми за період з 17.05.2012 року по 30.11.2015 року в розмірі 2 593 484,60 грн., а всього на загальну суму 38 175 463,48 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору. У задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку. Під час розгляду справи в апеляційному порядку відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання правочину недійсним, посилаючись на те, що недійсність спірного правочину матиме наслідком відсутність основного та похідних від нього зобов'язань, що унеможливить стягнення заборгованості за оспорюваним правочином. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання правочину недійсним. У касаційній скарзі ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і поновити апеляційне провадження, мотивуючи свою вимогу порушенням судомнорм процесуального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Зупиняючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що розгляд даної справи неможливий до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору позики від 16 березня 2012 року. Проте погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна. Пунктом 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України передбачено обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. Відповідно до положень ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України. Таким винятком є положення ст. 303 ЦПК України, згідно з яким під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Розгляд даної справи судом першої інстанції завершено і по суті заявленого позову ухвалено судове рішення. Відповідно до повноважень апеляційного суду на стадії апеляційного провадження суд перевіряє законність та обґрунтованість ухваленого у справі рішення на момент його ухвалення. З урахуванням викладеного та на підставі положення ст. 201 ЦПК України висновок апеляційного суду про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору позики від 16 березня 2012 року, є помилковим. Керуючись ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року скасувати, справу направити до цього ж суду для продовження розгляду. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писанана О.В. Попович