Номер провадження: 22-ц/785/557/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Станкевича В.А., Таварткіладзе О.М., при секретарі - Колмакові В.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

25 листопада 2015р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду позов, якій остаточно уточнив просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом в розмірі 3746грн.45коп., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218грн.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 13 липня 2011р. між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № б/н на суму 3500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

26 вересня 2013р. ОСОБА_3 помер, спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_2, з якої банк просив стягнути заборгованість за кредитом, оскільки при житті ОСОБА_3 не виконав умови кредитного договору, та станом на 25 вересня 2013р. у нього виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 3746грн.45коп. (а.с.92-93,112-113).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016р.у задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено (а.с.184-186).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову банку, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального і процесуального права відмовив у задоволені позову (а.с.188-189).

Справу розглянуто у відсутності сторін, які були належним чином сповіщені про слухання справи в апеляційній інстанції, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, та наданими відповідачкою запереченнями на апеляційну скаргу банку.

Заслухавши суддю доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 309 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позову банку, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки за кредитним договором б/н від 13 липня 2011р. сплинув строк предявлення вимоги до спадкоємців позичальника ОСОБА_3, що позбавляє права позивача вимоги до спадкоємця за зобов'язанням спадкодавця.

Судова колегія повністю погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, якій відповідає вимогам закону і встановленим судом обставинам по справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2011р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Позичальник ОСОБА_3 помер 26 вересня 2013р., що підтверджується актовим записом про смерть №181 від 01 жовтня 2013р. на а.с.48. Відповідно до розрахунку банку на а.с.114 заборгованість за кредитним договором №б/н від 13 липня 2011р. станом на 25 вересня 2013р. склала 3746грн.45коп.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за заповітом є ОСОБА_2, яка у встановлений строк відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 02.11.2013р.

07 липня 2014р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/100 часток житлового будинку № 140 по вулиці Леніна в м. Болград, Одеської області (а.с.90).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Позивач саме відповідно до норм ст.ст.1281, 1282 ЦК України, як кредитор заявив вимоги до спадкоємця ОСОБА_2

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

ОСОБА_1 з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців, а саме кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-33цс15, та є обовязковою для суддів.

Встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право, а не є строком позовної давності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 26 вересня 2013р., останнє погашення кредитної заборгованості відбулося 15 жовтня 2013р., та згідно п.2.1.1.4.6 правил користування карткою строк вимоги почався 14 січня 2014р., тому відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України строк предявлення вимоги сплинув 15 січня 2015р., а ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом лише 25 листопада 2015р., тобто після строку зазначеного у ст.1281 ЦК України.

Судом першої інстанції також обґрунтовано не прийнято до уваги посилання представника позивача про те, що про смерть ОСОБА_3 позивачу стало відомо лише у 2016р., та надано оцінку тому, що з моменту початку невиконання зобовязання по поверненню кредиту, а саме невиплати чергової суми за договором, банком не було здійснено заходів щодо направлення вимог, усного (телефоном) або письмового попередження боржника, в результаті чого можливо було дізнатися про смерть боржника.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції розглядаючи спір, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: В.А. Станкевич

ОСОБА_4