Справа № 455/974/14-ц
Провадження № 4-с/455/1/2017
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2017 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі головуючої - судді Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи Старосамбірський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі Старосамбірський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області) та заступник начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, на дії та бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 02.11.2016 року звернувся до суду з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій зазначає, що 16.03.2016 року Старосамбірським районним судом Львівської області було видано два виконавчі листи: № 1, яким стягується з ОСОБА_2 на його користь 45169.20 гривень суми заборгованості за розпискою; та № 2, яким стягується з ОСОБА_2 на його користь 451 гривню 69 копійок судового збору. Постановою заступника начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3А.(надалі - державний виконавець) від 28.09.2016 року виконавчий лист було повернуто стягувачу, який він отримав рекомендованим листом 19.10.2016 року. В постанові державний виконавець посилається на те, що в ході примусового виконання виконавчого документа, майна боржника, яке підлягає опису та вилученню в рахунок погашення боргу, не виявлено. Автомобіль марки «Рено Кенго», на який накладено арешт, не розшуканий.

Вважає, що державним виконавцем не доведено, що ним виконано всі дії стосовно примусового виконання рішення суду, в постанові не вказано державний номерний знак автомобіля боржника, не повідомлено його про оголошення розшуку, яким чином виконавець вів пошук даного автомобіля. Також ним подавалась державному виконавцю заява про заборону ОСОБА_2 виїзду за кордон. Проте його не було повідомлено про розгляд даної заяви. Незрозуміла йому доля виконавчого листа №1 про стягнення з ОСОБА_2 основної суми боргу, так як виконавчий лист №2 стосується стягнення судового збору у сумі 451 гривні 69 копійок.

Просить визнати дії заступника начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.09.2016 року по виконавчому провадженню №48099319 неправомірними та зобовязати його вчинити дії щодо примусового виконання рішень суду по стягненні з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів, скасувати постанову по виконавчому провадженню №48099319 від 28.09.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та повідомити його про долю виконавчого листа №1.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Як вбачається з тексту скарги, просить скаргу розглянути у його відсутності.

Заінтересовані особи заступник начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області та представник Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області(відділ залучений ухвалою суду від 11.01.2017 року) до суду не з»явилися. 10.02.2017 року в канцелярію суду поступив лист за підписом начальника Старосамбірського Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4 про розгляд скарги у відсутності їх представника та заступника начальника відділу. Крім цього, 11.01.2017 року в судовому засіданні заступник начальника відділу ОСОБА_3 скаргу не визнав, надав пояснення аналогічні, викладенині ним в запереченні (а.с.21-22).

Дослідивши матеріали справи в тому числі копії матеріалів виконавчого провадження № 48099232, оглянувши матеріали цивільної справи № 455/974/14-ц за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності до статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.03.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 у користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 3 000 ( три) тисячі доларів США, що станом на 01.12.2014 року еквівалентно 45 169 гривень 20 копійок та судовий збір в сумі 451 гривню 69 копійок.

Частиною другою статті 368 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

На виконання рішення від 16.03.2015 року судом видано ОСОБА_1 два виконавчі листи, а саме: №1(стосується стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 основної суми боргу та №2 (стосується стягнення судового збору )/а.с.5/.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

10.07.2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено дві постанови про відкриття виконавчих проваджень та надано боржнику термін для добровільного виконання в термін до 18.07.2015 року (а.с.25,31).

З супровідних листів від 10.07.2015 року відомо, що постанови, які, нібито, стосуються виконавчих листів № 1 та №2 були надіслані стягувачеві, боржнику та суду, проте, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень боржнику у матеріалах виконавчого провадження відсутні (а.с.24,30,35,36), чим порушено вимогу ч. 1 ст. 31 та ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-Х1У від 21.04.1999 року.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства зокрема є законність, рівність усіх учасників процесу перед законом і судом, обовязковість рішень суду.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Також з копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 28.09.2016 року державним виконавцем винесено дві постанови про повернення стягувачу виконавчих листів №1 та №2 по справі №455/974/14, виданих 19.06.2015 року, через те, що «в результаті вжитих заходів встановлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб. На даний транспортний засіб накладено арешт та оголошено розшук згідно постанови від 15.04.2016 року. Протягом року автомобіль «RENAULT KANGOO» не розшуканий. Іншого рухомого та нерухомого майна, а також джерел доходів на які можна звернути стягнення не виявлено» (а.с.28, 34).

З супровідних листів від 04.10.2016 року відомо, що постанови від 28.09.2016 року, які стосуються виконавчих листів №1 та №2 про повернення виконавчого документа стягувачеві та виконавчі листи №1 та №2, були надіслані стягувачеві, проте, доказів на підтвердження цього, - рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень стягувачу, у матеріалах виконавчого провадження немає (а.с.27,33), чим порушено вимогу ч. 1 ст. 31 та ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-Х1У від 21.04.1999 року.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дієвих заходів, що приймалися заступником начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3, для виконання судового рішення в тому числі і таких як виклик боржника з приводу невиконання виконавчого документа, а в разі неявки боржника без поважних причин винесення постанови про його привід через органи внутрішніх справ, звернення до суду з поданнями про розшук боржника, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов»язань, накладення стягнення у вигляді штрафу у випадках , передбачених законом та інших.

Період невиконання судового рішення становить, майже, два роки .

Виходячи з наведеного, доводи, викладені скаржником у скарзі знаходять підтвердження, дослідженими під час судового розгляду матеріалами справи, що дає суду підстави для встановлення обґрунтованості скарги і її задоволення в частині вимог щодо визнання дій заступника начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.09.2016 року по виконавчому провадженню №48099319 неправомірними, скасування постанови по виконавчому провадженню №48099319 від 28.09.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобов»язання виконавця повідомити про хід виконання виконавчого листа №1.

Відповідно до ч.5 ст.37 Закон України «Про виконавче провадження» № 1404 V111 повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 V111 виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати їх у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отож, оскільки строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не закінчився, вимога скаржника про зобовязання виконавця вчинити дії щодо примусового виконання рішень суду по стягненні з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів по виконавчому листі №2,слід відмовити, так як це є виключною компетенцією виконавця, а тому зазначене питання вирішується винятково останнім. Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ч.3 ст. 10, ст.14, ч.1ст.60, ст.ст.368, 383,385-387 ЦПК України, ст.11, 25, ч.2 ст. 30, ст.31, ч.4 ст.47 Законом України «Про виконавче провадження» № 606-Х1У від 21.04.1999, ч.1 та п.1 ч.2 ст. 18, ч.5 ст.37 Закон України «Про виконавче провадження» № 1404 V111, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії заступника начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.09.2016 року по виконавчому провадженню №48099319 неправомірними.

Скасувати постанову заступника начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 від 28.09.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконавчому провадженню №48099319.

Зобов»язати заступника начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 повідомити ОСОБА_1 про хід виконання виконавчого листа №1, виданого Старосамбірським районним судом Львівської області 19 червня 2015 року, у справі № 455/974/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 45 169 гривень 20 копійок.

У задоволенні решти вимог скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Й. Ніточко